Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1043/18
Провадження № 2/321/469/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.

за участю:

секретаря судового засідання Мосієнко О.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне Товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 не виконувала зобовязання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 22291 грн. 56 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту, відсоткам і пені, але заперечувала проти стягнення штрафів.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом, в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пунктом 1.1.3.2.3. Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків.

На підставі п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за даним Договором.

Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умовах та правил надання банківських послуг « вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку, серед яких офіційний сайт банку, смс повідомлення клієнтам про зміни даних правил, кількості виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Розмір заборгованості за кредитом в сумі 9567 грн. 18 коп. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п. п 2.1.1.5.5, 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг та вимог статей 526 та 1054 ЦК України.

Згідно з п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України.

Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за відсоткам за користування кредитом становить 3673 грн. 09 коп. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1 ЦК України.

Що стосується вимог позивача про стягнення 7513 грн. 60 коп. заборгованості за пенею, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 1037 грн. 69 коп. - процентна складова, суд виходить з такого:

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки.

У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за кредитом становить 9567 грн. 18 коп., пеня, нарахована на цю суму 7513 грн. 60 коп.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

В даному випадку розмір пені значно не перевищує розмір заборгованості за кредитом, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 1037 грн. 69 коп. - процентна складова.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання.

Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено.

Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 21 грудня 2016 року в сумі 20756 грн. 87 коп., яка складається з: 9567 грн. 18 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3673 грн. 09 коп. заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 7513 грн. 60 коп. заборгованості за пенею.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги були судом задоволені частково, у розмірі 93,12 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам, а саме 1640 грн. 77 коп. (що становить 93,12% від 1762 грн.).

В задоволенні інших вимог необхідно відмовити за вище вказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СЮ 393735, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місце розташування: м.Київ, вул. Грушевського 1Д (р/р №3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 21 грудня 2016 року в сумі 20756 грн. 87 коп., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1640 грн. 77 коп., а всього: 22397 (двадцять дві тисячі триста девяносто сім) грн. 64 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 18.10.2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2