ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 643/12295/17

провадження № 22ц/818/1371/18

20 листопада 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року (суддя Сугачова О.О.)

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2, Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї жилої кімнати житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 31,3 кв.м.

2/3 частини належить доньці позивача - ОСОБА_2 і 1/6 частина належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2003 року.

Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки на день смерті батька проживала з ним в спірній квартирі. До смерті батька позивач разом із неповнолітньою на той час донькою, проживали у АДРЕСА_3 до 17.09.2003, тобто до купівлі квартири, а після, усі разом знялись із реєстрації і переїхали у нову квартиру АДРЕСА_1.

Однак, батько не зміг зареєструватися у новій квартирі, оскільки помер при трагічних обставинах. Позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. 05.11.2003 року через півтора місця після відкриття спадщини, позивач разом із донькою зареєструвались у квартирі, де і проживають по сьогоднішній час, що є, на думку позивача, фактичним прийняттям спадщини після смерті батька.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд правильно застосував положення ЦК України в редакції 1963 року. Вказує, що згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на період відкриття спадщини, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року було визначено, які документи підтверджують вступ в управління чи володіння спадковим майном, одним із яких є: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємця ощадної книжки, документів на майно. Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, маючи документи на квартиру, вона фактично вселилась в квартиру, зареєструвалась в квартирі, сплачує комунальні платежі, таким чином вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька -ОСОБА_4

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом із неповнолітньою на той час донькою ОСОБА_2 та своїм батьком ОСОБА_4, були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_3 (а. с.11).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.09.2003 року ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили по 1/6, 1/6 та 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.8,9)

17.09.2003 року усі разом знялись із реєстрації і переїхали у нову квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї жилої кімнати житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 31,3 кв.м.

05.11.2003 року позивач разом із донькою зареєструвались у квартирі АДРЕСА_1, де і проживають по сьогоднішній час (а.с.12,13).

ОСОБА_4 не встиг зареєструватись за адресою нової квартири.

Згідно акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_1 та онучкою ОСОБА_2 мешкали у квартирі 56 у даному будинку з кінця 2003 року. ОСОБА_5 мешкав у вказаній квартирі нетривалий час, робив ремонт, та невдовзі помер при трагічних обставинах. Донька померлого продовжує проживати у вказаній квартирі та користуватися майном, яке залишилось після смерті батька ( холодильник, телевізор, меблі) (а.с.18).

Відповідно до інформаційної довідки, наданої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 21.12.2017 року після смерті ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с.34)

Позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, однак у прийнятті заяви про прийняття спадщини пісяля ОСОБА_4 їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с.19).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведені обставини щодо місця відкриття спадщини та її спільного проживання на час відкриття спадщини разом з померлим.

Погодитися з такими висновками судова колегія не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У справі, яка роглядається, право власності позивача на 1/6 частину квартири є невизнаним державним нотаріусом, у зв'язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Відмова обгрунтована пропуском ОСОБА_1 шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України.

Відповідно до положень, які містяться у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР у редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, коло спадкоємців за законом, відмова від спадщини.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом першої черги.

За змістом ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із змісту вказаних норм вбачається, що необхідність факту спільного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ЦК УРСР не передбачалось.

Вирішальне значення мав вступ в управління або володіння спадковим майном чи звернення до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тому вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та факту сумісного з ним проживання на день його смерті не стосуються предмету розгляду та задоволенню не підлягають. Вказаний спосіб захисту прав не є належним.

Із доказів, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 до смерті свого батька проживала з ним однією сім'єю та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, має правовстановчі документи на спірну квартиру, в якій зареєстрована та проживає по теперішній час; володіє та користується майном, яке належало померлому.

Інші спадкоємці першої черги за законом чи наявність заповіту згідно інформації, наданої державною нотаріальною конторою, відсутні, оскільки спадкова справа не заводилась.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, як це було передбачено нормами ЦК УРСР, позов в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, суд вищенаведені вимоги закону і відповідні роз'яснення не врахував, неправильно встановив факти та відповідні їм правовідносини та дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко