Провадження № 2/638/189/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.10.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1,

за участю секретаря Тарасової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Харківського національного університету імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Північно-східний офіс Держаудитслужби, про стягнення вартості навчання в аспірантурі, -

в с т а н о в и в:

27.10.2017 р. Харківський національний університет імені ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету вартість навчання в аспірантурі в розмірі отриманої стипендії за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. в сумі 26746,88 грн. та судовий збір у сумі 1 600,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що наказом університету від 10.11.2014 р. № 0302-3/607 відповідача ОСОБА_3 з 15.11.2014 р. строком на три роки було зараховано до аспірантури університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням. 30 листопада 2016 р. на підставі особистої заяви відповідачки від 06.11.2016 р. наказом університету від 02.12.2016 р. за №0302-3/721 ОСОБА_3 було відраховано з аспірантури за власним бажанням. В результаті ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету імені ОСОБА_2 за період з 01.03.2014 р. по 31.12. 2016 р. було встановлено, що відрахування аспірантки ОСОБА_3, яка навчалася в аспірантурі за державним замовленням і якою не виконано умови Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 р. №0302-052, призвело до недоотримання коштів державним бюджетом на загальну суму 26 746,88 грн. Суму боргу було розраховано виходячи з обсягів нарахованої та виплаченої ОСОБА_3 стипендії. Листом від 12.04.2017 р. № 0302/013 університет звертався до відповідача з вимогою відшкодувати витрати, пов'язані з її навчанням, в сумі 26 746,88 грн., але на момент подання позовної заяви до суду відповідач заборгованість не сплатила. Посилаючись на пункт 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309, ст.ст. 526, 610, 611, 614, 629 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 вартість навчання в аспірантурі в розмірі отриманої стипендії за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. в сумі 26746,88 грн. та судовий збір у сумі 1 600,00 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що відповідно до ст. 280 ЦПК України дає можливість суду винести заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та приходить до наступних висновків.

Наказом університету від 10.11.2014 р. № 0302-3/607 ОСОБА_3 з 15.11.2014 р. було зараховано до аспірантури університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю №22.00.04 Спеціальні та галузеві соціології по 14.11.2017 р.

Відповідно до умов Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 р. №0302-052 університет зобов'язався забезпечити, зокрема, якісну наукову підготовку аспіранта згідно з програмою та індивідуальним планом, наукове керівництво та виплату відповідно до законодавства державної стипендії. Відповідач ОСОБА_3, в свою чергу, згідно з пунктом 2.3. Угоди взяла на себе зобов'язання виконати індивідуальний план роботи, до 15.11.2017 р. представити дисертацію до захисту до Спецради, відповідно до пункту 2.1. Угоди - дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, згідно із законодавством України відшкодувати вартість навчання в разі відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку університету, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Університет повністю виконав свої зобов'язання щодо наукової підготовки Відповідача та виплати йому стипендії. Відповідач ОСОБА_3 своїх зобовязань, взятих відповідно до Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 р. №0302-052, не виконала, що підтверджується Індивідуальним планом роботи аспіранта. Так, з Індивідуального плану роботи аспіранта ОСОБА_3 вбачається, що аспіранткою було виконано робочий план першого року підготовки, у звязку з чим проведено атестацію аспіранта науковим керівником, результати атестації були затверджені деканом факультету та проректором з наукової роботи. Робочий план другого року підготовки за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. аспіранткою ОСОБА_3 не було виконано, що підтверджується відсутністю відміток про виконання, оцінку і заключення кафедри та наукового керівника щодо виконання робочого плану другого року підготовки, відсутністю відміток про проходження аспірантом атестації науковим керівником.

Невиконання індивідуального плану роботи відповідачем ОСОБА_3 також підтверджується відсутністю звіту аспірантки про виконання індивідуального плану роботи за 2015-2016 навчальний рік, який мав бути наданий нею та заслуханий на засіданні кафедри методів соціологічних досліджень, на засіданні Вченої ради соціологічного факультету до 15.11.2016 р., як це передбачено Індивідуальним планом роботи Відповідача.

Наказом по університету від 02.12.2016 р. за №0302-3/721 відповідача ОСОБА_3 було відраховано з аспірантури з відривом від виробництва університету за власним бажанням з 30 листопада 2016 р. відповідно до її особистої заяви від 06.11.2016 р.

Будь-яких доказів про наявність поважних причин невиконання індивідуального плану роботи аспіранта відповідач суду не надала.

Згідно пунктів 2.1, 2.3. Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення №0302-052 від 21 листопада 2014 р. Відповідач зобов'язався виконати індивідуальний план роботи аспіранта, до 15.11.2017 р. представити дисертацію до захисту до Спецради, а в разі відрахування за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин відшкодувати вартість навчання згідно із законодавством України.

Згідно пп. 5 п. 16, п. 41 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309, аспірант зобов'язаний не менше ніж два рази на рік звітувати про виконання індивідуального плану роботи на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу.

Відповідно до п. 2.4. Угоди аспірант зобов'язаний двічі на рік звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуального плану на засіданні Вченої ради факультету.

Відповідно до пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309:

Аспірант або докторант може бути відрахований з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 19 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів поважними причинами невиконання індивідуального плану роботи є хвороба (тривалістю понад один місяць), знаходження у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також інші поважні причини, передбачені законодавством України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частина 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вищезазначеного, відповідач ОСОБА_3 відповідно до пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309, пунктів 2.1., 2.3. Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення №0302-052 від 21 листопада 2014 р, статей 526, 610, 611, 614, 629 Цивільного кодексу України зобов'язана відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 26 746,88 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 614, 629 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов Харківського національного університету імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості навчання в аспірантурі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету імені ОСОБА_2 з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету вартість навчання в аспірантурі в розмірі отриманої стипендії за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. в сумі 26 746,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету імені ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 600,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий