Провадження № 2-о/127/682/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

основних присяжних Овсюк Н.В., Кобець Н.А.,

при секретарі Конецул О.А.,

за участю прокурора Петрусевич А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» про госпіталізацію ОСОБА_4 в примусовому порядку без її згоди,-

в с т а н о в и в :

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 була госпіталізована 17.10.2018 року о 17 год. 20 хв. в № 2 відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка.

Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ОСОБА_5, який після особистого огляду ОСОБА_4 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї психічного розладу.

18.10.2018 року о 09:00 ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердили доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогою про госпіталізацію ОСОБА_4 в примусовому порядку без її згоди.

В судовому засіданні представник лікарні свої заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення заяви.

ОСОБА_4 усвідомленої згоди на госпіталізацію не дала.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 була госпіталізована 17.10.2018 року о 17 год. 20 хв. в № 2 відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка.

Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ОСОБА_5, який після особистого огляду ОСОБА_4 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї психічного розладу.

18.10.2018 року о 09:00 ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, в результаті чого було встановлено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії. ОСОБА_4 представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров'ю та здоров'ю оточуючих, не може повністю усвідомлювати свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. Враховуючи дані анамнезу про неадекватну поведінку, небезпеку для себе та оточуючих (не спить вночі, агресивна, дратівлива, конфліктна, вкрай негативі стична до матері, побила її вдома, порізала речі, тікає з дому, ходить боса по місту), а тому потребує госпіталізації в примусовому порядку.

Норма ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» прописує, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 в судовому засіданні абсолютно логічно, послідовно, змістовно надавала пояснення, чітко відповідала на запитання, при цьому самостійно зазначила обставини перебування його у лікарні, взявши до уваги відсутність та не підтвердження в судовому засіданні обставин наявності в ОСОБА_4. тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, беручи до уваги відсутність доказів неспроможності даної особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки представником психіатричного закладу не доведено в судовому засіданні наявність тяжкого психічного розладу здоров'я ОСОБА_4 та необхідність її примусового стаціонарного лікування.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави для госпіталізації хворого.

Зокрема, було встановлено, що ОСОБА_4 на обліку як психічнохвора людина не перебуває, раніше не лікувалась та звернень щодо неї не було, має можливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, на час розгляду справи не проявляє агресію.

Також суд наголошує, що оскільки поміщення на примусове лікування до психіатричного стаціонару передбачає цілковиту ізоляцію від суспільства, що є безперечно крайнім способом втручання у свободу особи, суд не вбачає необхідності настільки грубого обмеження права особи шляхом поміщення на лікування до психіатричного стаціонару суд не вбачає нагальної необхідності настільки грубого обмеження права особи шляхом поміщення на лікування до психіатричного стаціонару, й зауважує, що в даному випадку цілком достатнім було б надання особі психіатричної допомоги амбулаторно в домашніх умовах в зоні створеного для ОСОБА_4 життєвого комфорту.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 13, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 5-7, 9-10, 12, 76, 77, 80-82, 89, 259, 263-265, 339-342 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні заяви про госпіталізацію до Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Юшенка» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, в примусовому порядку без її згоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Сичук

Основні присяжні Н.В. Овсюк

Н.А. Кобець