Справа № 559/776/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи Лук»янчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та Лук»янчук В.П. звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, де просили встановити факт прийняття спадщини, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину та визнати право власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі покликались на те, що 31 січня 1989 року помер їхній дід Лук»янчук Іон Радіонович, який за життя був головою колгоспного двору, а членами двору були Лук»янчук ОСОБА_7 та Лук»янчук ОСОБА_8. До майна колгоспного двору також входив житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області по вулиці Тиха №53. Станом на квітень 1991 року колгоспний двір складався з двох осіб.

5 липня 1995 року померла їхня баба Лук»янчук ОСОБА_7. Дід та баба мали двоє дітей: сина - Лук»янчука ОСОБА_9 та дочку ОСОБА_10»янчук ОСОБА_11. ОСОБА_12 отримала 18 березня 1996 року свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок. Вона приховала від нотаріуса, що майно, на яке було видане свідоцтво про право на спадщину за законом є майном колгоспного двору і що є живі інші члени колгоспного двору.

16 серпня 2005 року померла ОСОБА_12 Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_12

Після смерті ОСОБА_10»янчук О.Ф. відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла тільки ? частина житлового будинку з господарськими будівлями, тому спадкоємці після її смерті могли отримати свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину спірного житлового будинку.

З письмової відповіді Другої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області від 31.03.2009 року за вих.№154 на лист Дубенського міськрайонного суду від 26.03.2009 року по цивільній справі №2-189 2009 року вбачається, що до нотаріуса 04.12.2007 року звернувся із заявою Лук»янчук ОСОБА_9 щодо питання спадкування житлового будинку з господарськими будівлями в селі Сатиїв Дубенського району та надав довідки Сатиївської сільської ради Дубенського району за №2054 від 28.11.2007 року та оригінал заповіту від 20.02.1984 року за реєстровим номером №15 .

Після смерті ОСОБА_10»янчук О.Ф. її син - Лук»янчук ОСОБА_9 обробляв присадибну земельну ділянку, ремонтував будинок спадкодавця, використовував будинок для проживання, підтримував його в належному стані, здійснював інші дії, які свідчили про вступ в управління спадковим майном. Вчинення таких дій щодо частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому. Таким чином, звертатися в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у Лук»янчука ОСОБА_9 необхідності не було, так як спадщина була фактично прийнята ним. Його звернення в нотаріальну контору могло відбутися лише за самим свідоцтвом про право на спадщину за законом або із заявою про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємець, який фактично вступив у володіння або управління спадщиною до 01 січня 2004 року не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщин.

Згідно статті 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкодавець помер до 01.01.2004 року, спадщина оформляється і видається свідоцтво про право на спадщину за Цивільним кодексом 1963 року і застосовуються правила, які діяли за тим Кодексом. На той час передбачалися два різновиди прийняття спадщини - фактичний і юридичний (ст.549 ЦК УРСР).

Юридичне прийняття спадщини встановлювалося шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін, а фактичний означало, що особа вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном, що зокрема могло підтверджуватися довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець користувався майном спадкодавця, сплачував податки і платежі, або якщо упродовж шести місяців після смерті спадкодавця фактично вступив в управління, володіння спадковим майном або проживав у спадковому будинку.

ОСОБА_12 прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ОСОБА_10»янчук П.І. також прийняв спадщину після смерті своєї матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Сатиївської сільської ради Дубенського району Рівненської області за №03-15/321 від 23.02.2016 року, поясненнями свідків, звітом від 09 липня 2009 року про оцінку житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що розташований по вулиці Тиха, №53 в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області.

Крім того, Лук»янчук П.І. фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері шляхом догляду за будинком, здійсненням поточного та капітального ремонту, догляду за фруктовим садом, обробітком земельної ділянки, тощо.

08 лютого 2015 року Лук»янчук П.І. помер. Спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину після його смерті є позивачі та його дочка від другого шлюбу- Лук»янчук ОСОБА_13.

Просять встановити факти прийняття спадщини Лук»янчуком ОСОБА_9 після смерті матері ОСОБА_10»янчук ОСОБА_7, що померла 05 липня 1995 року в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області. Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, видане ОСОБА_12 18 березня 1996 року Другою Дубенською державною нотаріальною конторою за реєстровим №543. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину житлового будинку та на 1/12 частину надвірних будівель і споруд, що розташовані по вулиці Тиха, №53 в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області. Визнати за Лук»янчуком ОСОБА_8 право власності на 1/12 частину житлового будинку та на 1/12 частину надвірних будівель і споруд, що розташовані по вулиці Тиха, №53 в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області.

ОСОБА_3 дала покази про те, що її батько ОСОБА_10»янчук П.І. у 2007 році звертався до нотконтори із зявою про прийняття спадщини. Не визначивши коло спадкоємців, нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину було видано ОСОБА_12, з чим батьком не погоджувався, тому що спадкоємцем вважав себе, оскільки у сільській раді був зареєстрований заповіт на ОСОБА_9. Після смерті матері -Лук»янчук О.Ф. батько ОСОБА_10»янчук П.І. вважав себе спадкоємцем майна по заповіту, приїжджав до будинку, упорядковував його. Вважає батька таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері, хоча до нотаріальної контори у встановлені строки не звертався.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник у судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги позивачів заперечують у повному обсязі з тих підстав, що всі дії щодо спадкового майна здійснювала його матір, сплачувала страхові платежі, утримувала будинок. Посилання позивачів на те, що спадщину після смерті матері прийняв Лук»янчук П.І. є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_9 не проживав в с. Сатиїв. У довідці, виданій сільською радою не міститься якихось посилань на те, що покійний ОСОБА_9 вступив у спадщину після смерті матері. Спадщину у встановленому законом порядку на той час прийняла Лук»янчук ОСОБА_11, яка звернулася до нотаріальної контори та отримала у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Вважає, що вимога про встановлення факту прийняття спадщини та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину подана з пропуском строку позовної давності. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

ОСОБА_10»янчук ОСОБА_13 позовні вимоги підтримує, так як зі слів батька знає про те, що був складений заповіт на спадкове майно та батько завжди вважав частину спірного будинку своїм. З тіткою батько не спілкувався. Їй відомо, що на даний час там проживає Лук»янчук ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_14 дала покази про те, що у спірному житловому будинку жили Лук»янчук О.Ф. з чоловіком. Після їхньої смерті ОСОБА_10»янчук ОСОБА_9 часто приїжджав до даного будинку, проводив там внутрішні роботи, обробляв земельну ділянку, зробив паркан.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що за життя Лук»янчук Іон збудував два будинки для сина і для дочки. Після його смерті, вказані будинки ще не були завершені. ОСОБА_10»янчук ОСОБА_15 завершував вказане будівництво, він особисто йому допомагав у цьому. Відразу після смерті матері ОСОБА_10»янчука П.І. у 1995 році останній займався будинком та господарством. Тривалий час ОСОБА_9 житловий будинок доводив до ладу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази суд прийшов до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення із слідуючих підстав.

Судом достовірно встановлено, що 31 січня 1989 року помер Лук»янчук Іон Радіонович, який за життя був головою колгоспного двору, а членами двору були Лук»янчук ОСОБА_7 та Лук»янчук ОСОБА_8. До майна колгоспного двору також входив житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селі Сатиїв Дубенського району Рівненської області по вулиці Тиха №53. У 1991 році дане спірне домогосподарство втратимо статус колгоспного двору.

5 липня 1995 року померла Лук»янчук ОСОБА_7. По її смерті, як спадкоємець першої черги ОСОБА_12 скориставшись свої правом 18 березня 1996 року отримала свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок.

16 серпня 2005 року померла ОСОБА_12 Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_12

Як роз яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанові від 24 червня 1983 року №4 Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

ОСОБА_10»янчук О.Ф. померла 05 липня 1995 року. За таких обставин, остання мала право на 1/2 частину майна бувшого колгоспного двору, в тому числі на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями в с.Сатиїв Дубенського району Рівненської області. Ця частина будинку входить в склад спадкового майна.

Позовні вимоги позивачів ґрунтувались на тому, що їхній батько ОСОБА_10»янчук ОСОБА_9, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_10»янчук ОСОБА_7 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Дані твердження позивачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Після смерті ОСОБА_10»янчук О.Ф. її син - Лук»янчук ОСОБА_9 будучи рівноцінним спадкоємцем першої черги маючи безперешкоду можливість не скористався своїм правом для прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини звернулася його сестра - ОСОБА_12

Разом із спадкодавцем Лук»янчук О.Ф., батько позивачів- Лук»янчук П.І. на момент її смерті в с.Сатиїв Дубенського району не проживав, спадщину не прийняв.

За життя Лук»янчук П.І. не оспорював успадкування його матір»ю всього будинковолодіння в с.Сатиїв Дубенського району, хоча йому про це було достовірно відомо.

На переконання суду, посилання позивачів на довідку сільської ради, пояснення свідків не заслуговує на увагу, так як ними не стверджується факт вступу Лук»янчука П.І. в управління спадковим майном в установлений законом строк.

За таких підстав, позовні вимоги позивачів не підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 10, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно - відмовити за необгрунтованістю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: