Справа №489/3559/17
Провадження №2/489/408/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 вересня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила: надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_5 за межі України з дати розгляду справи по суті і до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою оздоровлення та відпочинку; надати дозвіл на багаторазове вивезення за межі України неповнолітньої ОСОБА_5 без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позивач посилається на те, що тимчасові поїздки здійснюються з метою оздоровлення та відпочинку дитини, без мети постійного проживання за межами України, а тому права відповідача як батька дитини не будуть порушуватися. Позивачка бажає виконувати свій материнський обов'язок і на даний час має матеріальну можливість і бажає поїхати з дитиною за кордон з метою її оздоровлення та відпочинку. Для організації даних поїздок та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Проте, відповідач згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України не надав.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Представник Служби у справах дітей Інгульського району підтримала позовні вимоги.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року. Шлюб між сторонами розірвано 16 січня 2017 року, свідченням чого є рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2017 року.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідчення чого є свідоцтва про народження серії НОМЕР_2. З часу розірвання шлюбу малолітня дитина проживає виключно з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.
Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст. ст. 150,180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати малолітньої доньки ОСОБА_5 бажає разом з донькою з метою оздоровлення та відпочинку здійснювати виїзди за кордон.
Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».
Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Положеннями частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно із ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (далі - Правила).
Пунктом 3 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
За змістом п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення її повного та всебічного розвитку, відсутність заперечень з боку Служби у правах дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_4, оформити документи для виїзду за межі України, неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на період з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною шістнадцяти років до ІНФОРМАЦІЯ_4.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України, в супроводі матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 в будь-який час строком з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною шістнадцяти років ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста Миколаєва.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Білогірським РВ ГУ МВС України в Криму від 22.07.2005 року.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1.
Третя особа: Служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр.-т Богоявленський, 1.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева
Повний текст судового рішення складено «05» вересня 2018 року.