Справа №489/5344/17
Провадження №2/489/717/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Матяєвої С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця державної виконавчої служби Соломянського управління юстиції у м. Києві від 20.09.2011 року в рамках здійснення виконавчого провадження №28436722, реєстраційний номер обтяження: 11628131. Позивач посилається на те, що в позасудовому порядку вирішити питання про скасування арешту із цієї квартири є неможливим, оскільки виконавче провадження знищене, а наявність обтяження щодо його квартири порушує його права щодо розпорядження своїм майном.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017 року.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.01.2018року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017 року визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4 належала 1/2 частка квартири та 1/2 частка вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 4-5).

Як вбачається з вказаної довідки, на квартиру накладено обтяження - арешт на підставі постанови державного виконавця державної виконавчої служби Соломянського управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження серія та номер 28436722 виданий 02.09.2011, про що внесено відомості до реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11628131 від 20.09.2011 року.

13 вересня 2017 року та 11 жовтня 2017 року адвокат позивача ОСОБА_5 звернувся до Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві із зверненням щодо стану виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4

Листами Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві від 26.09.2017 року та від 26.10.2017 року повідомлено, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист №2-2249 виданий 11.07.2011 року Соломянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 14953,37 грн. 02.09.2011 року державним виконавцем Кондратовець І.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №28436722, а 17.06.2013 року на підставі п. 2, п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Вказане виконавче провадження знищено по закінченню трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень (а.с. 7, 8).

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Оскільки у виконавчому провадженні №28436722 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.06.2013 року, то у державного виконавця були наявні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Разом із цим, на даний час існує арешт рухомого майна, підставою якого є постанова про арешт майна від 02.09.2011 року, свідченням чого є витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Під час повернення виконавчого документа дані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» виконані не були, у звязку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено в повному обсязі, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність вказаного арешту порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає.

Приймаючи до уваги те, що правові підстави для арешту майна відсутні, та враховуючи те, що наявність арешту майна порушує права позивача, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця від 02.09.2011року в межах виконавчого провадження №28436722 з примусового виконання виконавчого листа №2-2249/2011 від 11.07.2011 року, виданого Соломянським районним судом м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва