АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/1070/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,
суддів: Кутурланової О.В.,
Орловської Н.В.,
секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року, у складі судді Хайдарової І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Позов обґрунтував тим, що 13.02.2008 року Дніпровським районним судом м. Херсона винесено рішення по справі №2-651/08, яким стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання вказаної неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 17.01.2008 року та до її повноліття. На підставі вказаного рішення суду 23.02.2008 року видано виконавчий лист. Зазначає, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, оскільки змінився його матеріальний та сімейний стан як платника аліментів. Зокрема, у нього на утриманні знаходиться його дружина ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІ групи, та його непрацездатна мати ОСОБА_5 , 1942р.н., яка є пенсіонеркою та має ряд тяжких хронічних захворювань, а тому він не має можливості сплачувати аліменти саме в такому ж розмірі в якому вони були встановлені судовим рішенням. Посилаючись на вказане, на наявність в нього лише засобів для щоденного проживання та відсутність в нього автомобіля чи нерухомого майна, на те, що його стан погіршився, просив задовольнити позов.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року у задоволенні позовубуло відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначив, що судом не враховано те, що відповідач не спростувала наведені ним обставини, які є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 , 1942р.н., якій 76 років, дитина Війни, має проблеми з органами кровообігу, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, яка на сьогоднішній час отримує мізерну пенсію в розмірі 1749,50грн та на яку з нього за її позовом рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.04.2018 року (набрало чинності 30.05.2018 року) стягнуто аліменти на її утримання, як непрацездатної, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Також вказав, що не заслуговують на увагу посилання суду на те, що вже на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів (2008 рік) його мати вже була пенсіонеркою, оскільки з того часу вона дуже часто хворіє, пенсія її є незначною і вже зараз набрало законної сили рішення суду про стягнення з нього на користь його матері аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Також зазначив, що суд залишив поза увагою й те, що в нього на утриманні знаходиться його дружина ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІ групи з розміром пенсії в 1762грн, а він, крім засобів щоденного проживання, не має ні квартири чи будинку, ні земельної ділянки. Будь-якої нерухомості в м.Києві в його рідних немає, а тому надані відповідачем витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є доказом, оскільки пошук був здійснений за частковим співпадінням. Також вказав, що суд не врахував і того, що їх спільна з відповідачем неповнолітня дочка ОСОБА_6 отримує пенсію, розмір якої за законом складає біля 2000грн, що не відповідає тому розміру (856грн), який вказаний відповідачем. Крім того, як він впевнений, сплачені ним аліменти йдуть на задоволення потреб відповідача, а не їх дочки, яка до того ж проживає та перебуває на утриманні своєї бабусі (матері відповідача), а не на утриманні відповідача. Також зазначив, що поза увагою суду залишилась й та обставина, що відповідач працевлаштована й отримує заробітну плату, а тому має рівні обов`язки щодо дитини. Він же не має заборгованості з аліментів, коли він отримував одну пенсію, то з неї стягувались аліменти в розмірі 417,29грн, з моменту працевлаштування з липня 2017 року до військової частини аліменти стягуються із заробітної плати і їх розмір в січні 2018 року становив 3000грн. Крім того, вказав, що судом не враховано й ту обставину, що розмір аліментів в 1/8 частини його заробітку (1500грн) буде достатнім для утримання його вказаної дочки. Також зазначив, що розгляд судом першої інстанції справи без повідомлення сторін порушує його право на всебічний а справедливий розгляд даної справи.

У своєму відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому вказала, що оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, враховує всі обставини, зокрема те, що їх дочка з 27.02.2012 року є інвалідом, потребує постійного обстеження та лікування. Дійсно, вона отримує державну допомогу на утримання дочки, проте її та заробітку не вистачає через постійне зростання витрат на обстеження та лікування. При цьому вона не зверталася до суду з позовом про стягнення з позивача додаткових витрат на утримання дочки. Сам же позивач тривалий час не сплачував аліменти, приховуючи своє місце роботи, в результаті чого утворилась заборгованість, що підтверджується довідкою №560 від 03.04.2018 року.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи наведене, оскільки Херсонський апеляційний суд як новоутворений суд свою роботу ще не розпочав, то до утворення останнього його повноваження продовжує здійснювати Апеляційний суд Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13.02.2008 року (справа № 2-651/08) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 17.01.2008 року і до її повноліття (а.с.12).

З посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2012 року, вбачається, що вказана дочка сторін є дитиною-інвалідом, отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам до 18 років в розмірі 856,00грн (а.с.56).

З виписок з медичних карт стаціонарного хворого (з 01 по 10 червня 2012р; з 02 по 13 червня 2014р; з 06 по 15 липня 2015р) прослідковується, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом та страждає на вроджену ваду заднього сегменту правого ока, часткову атрофію зорового нерву обох очей, горизонтальний ністгам, вторинну розбіжну співдружню косоокість правового ока (а.с.59-62).

Їй розроблено індивідуальну програму реабілітації (а.с.57-58).

Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного та стаціонарного лікування в періоди з 13 по 28 квітня 2009р, з 13 по 23 липня 2009р, з 09 по 21 червня 2010р, з 02 по 08 серпня 2012р, з 21 червня по 01 липня 2013р, з 08 по 30 березня 2015р, з 06 по 17 липня 2015р, з 04 по 14 липня 2016р, з 19 червня по 01 липня 2017 року, з 18 по 30 червня 2018 року дочка сторін ОСОБА_3 проходила курси лікування з приводу вказаної своєї хвороби (а.с.63-71).

Згідно довідки про доходи від 03.03.2018р №194 відповідач ОСОБА_2 працює на посаді комірника у в/ч НОМЕР_2 і її заробіток після утримання податків за період з вересня 2017р по лютий місяць 2018 року включно (6 місяців) складає 19100,54грн, тобто близько 3183грн на місяць (а.с.72).

За довідкою від 03.04.2018р за №560 позивач ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у в/ч НОМЕР_3 з 19.06.2017р, в період з 01.01.2018р по 28.02.2018р його заробітна плата (грошове забезпечення) складає по 11535,01грн щомісячно; в зазначені місяці були стягнуті аліменти, з урахуванням боргу 50%, та +25% відповідно 5680,99грн та 4900,14грн (а.с.107).

Згідно копій свідоцтва про народження та пенсійного посвідчення мати позивача ОСОБА_5 , 1942р.н. з 21.02.2006 року є пенсіонером за віком (а.с.11, 10).

Відповідно до довідки №207 від 11.10.2017р для отримання путівки на санаторно-курортне лікування ОСОБА_5 має захворювання органів кровообігу, ІХС, гіпертонічну хворобу ІІ ст. (а.с.13).

Згідно листа Пенсійного фонду України, мати позивача ОСОБА_5 до 01 жовтня 2017 року щомісяця отримувала 1555,40грн пенсії, після перерахунку з 01 жовтня 2017 року щомісячно буде отримувати 1749,51грн (а.с.36).

Згідно Свідоцтву про шлюб від 23.01.2018р, виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення №2377 (21.03.2017р 31.03.2017р), виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення №7512 (19.09.2017р 29.09.2017р), виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення №5802 (10.06.2016р 22.06.2016р), виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення №3621 (08.04.2016р 12.04.2016р) теперішня дружина позивача ОСОБА_4 страждає на ряд захворювання ДДП пояснично-крестцового відділу хребта/ ОХЗ, спондилоартроз, тощо (а.с.38, 14-17).

Згідно листа Пенсійного фонду України дружина позивача ОСОБА_4 до 01 жовтня 2017 року щомісяця отримувала 1312,00грн пенсії, після перерахунку з 01 жовтня 2017 року щомісячно буде отримувати 1452,00грн пенсії (а.с.35).

Відповідно до долученого до апеляційної скарги рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.04.2018 року (набрало законної сили 30.05.2018 року) у справі №487/427/18 у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері позов був задоволений, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26.01.2018р до зміни матеріального та сімейного стану сторін (а.с.96).

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини; батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст.181 СК України:

--- способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1);

--- за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2);

--- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" у 2018 році установлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривня, з 1 грудня 2027 гривень.

Суд, дослідивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам по справі, на підставі ч.1 ст.192 СК України прийшов до вірного висновку про відмову в позові, оскільки дитина позивача є дитиною-інвалідом, потребує матеріальної допомоги, а наявність у позивача на утриманні непрацездатної матері та дружини інваліда ІІ групи не є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку до 1/8.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наявність доказів про несення відповідачем суттєвих витрат на утримання дочки взагалі та з лікування зокрема, враховує обов`язок батьків за ст.180 СК України утримувати дитину, те, що пенсія матері позивача ОСОБА_5 (з 01.10.2017р в розмірі 1749,51грн) та дружини позивача ОСОБА_4 (з 01.10.2017р в розмірі 1452грн) перевищують встановлений законом (зокрема і на 2018 рік) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень), враховує відповідно невеликий розмір заробітної плати відповідача (близько 3183грн на місяць), а тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, апеляційний суд вважає, що позивач не надав належних доказів щодо обґрунтування свого позову, зокрема щодо погіршення його матеріального стану та погіршення стану здоров`я свого чи когось з членів його сімї після ухвалення рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13.02.2008 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання скаржника на знаходження на його утриманні матері-пенсіонерки, яка хворіє і на користь якої з нього рішенням суду від 27.04.2018 року (набрало чинності 30.05.2018 року) стягнуто аліменти на її утримання, а також дружини ОСОБА_4 інваліда ІІ групи, з якою укладено шлюб з 23.01.2018 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з урахуванням всіх обставин справи, заробітку позивача, наявності у зазначених осіб пенсії, яка перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, не можна з неминучістю зробити висновок про погіршення його матеріального стану та погіршення стану здоров`я свого чи когось з членів його сімї після ухвалення рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13.02.2008 року про стягнення з нього аліментів. При цьому апеляційний суд навіть не бере до уваги посилання відповідача на те, що мати та дружина позивача мають у власності земельну ділянку, квартиру та будинок. Також слід відхилити й посилання на отримання їх дочкою пенсії близько 2000грн та її перебування на утримання бабусі, а не відповідача, а також на його впевненість в тому, що сплачені ним аліменти йдуть на задоволення потреб відповідача, оскільки вони містять ознаки припущень і не свідчать про встановлення дійсного факту. А щодо пенсії дочки, то вона згідно посвідчення, виданого 23.11.2012 року, є дитиною-інвалідом, отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам до 18 років в розмірі близько 1400грн, як зазначила відповідач при апеляційному розгляді справи. Вказане зовсім і не впливає на наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Також підлягають залишенню поза увагою посилання скаржника на працевлаштування відповідача, отримання нею заробітної плати та справну сплату ним аліментів, оскільки вказані обставини не є підставою для скасування чи зміни рішення. Крім того, апеляційний суд враховує й те, що заробітна плата відповідача є відносно невеликою і складає близько 3183грн на місяць, що вимагає від неї докладання значних зусиль для забезпечення виховання й утримання спільної з позивачем дочки, яка має проблеми зі здоров`ям. Також, посилання скаржника на те, що розмір аліментів в 1/8 частини його заробітку (1500грн) буде достатнім для утримання його вказаної дочки, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки містять ознаки припущення та не враховують захворювання дитини та невеликий розмір заробітної плати відповідача. Крім того, слід відхилити й посилання на розгляд судом першої інстанції справи без повідомлення сторін, оскільки з урахуванням надання позивачем відповіді на відзив (а.с.30-34) та наявністю можливості подати нові докази у цій справі судом було забезпечені сторонам усі їхні права, передбачені процесуальним законом, що спростовує висновок скаржника про порушення його право на всебічний та справедливий розгляд даної справи. При цьому апеляційний суд також враховує й те, що скаржник брав участь при апеляційному розгляді справи, надавав пояснення.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 13 вересня 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська