Справа №263/8596/18
Провадження № 2 /263/2056/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шевченко О.А., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Арамаісів до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку № 24 по вул. І.Франка (Фрунзе) в місті Маріуполі. з 25.07.2006 року у зазначеному будинку зареєстровані її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 У 2014 році відповідачі переїхали на постійне місце проживання до м. Єреван, де проживають по теперішній час. У звязку із відсутністю відповідачів у зазначеному будинку більше року, просила визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.10.2018 року відрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 надали до суду заяву про розгляд цивільної справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 19.06.2018 року, виданої нотаріусом нотаріальної території «Єреван» РВ ОСОБА_6, надав до суду заяву про розгляд цивільної справи у відсутність відповідачів, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2006 року позивачу ОСОБА_4 на праві власності належить будинок 24 по вул. І.Франка (Фрунзе) в місті Маріуполі.

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 3-12-10028 від 01.10.2018 року, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з акту комітету самоорганізації населення «Новоселівка» № 0818 від 12.06.2018 року, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2014 року за адресою: вул. І.Франка, 24, місто Маріуполь, не проживають. Акт складений квартальним дільниці № 8 ОСОБА_7 в присутності трьох свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина, чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вказаного, а також виходячи зі смислу ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України власник квартири на свій розсуд вирішує, чи буде особа проживати в його квартирі, чи не буде.

Згідно ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідачі позов визнали і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 206, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 Арамаісів до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим будинком № 24 по вул. І.Франка в місті Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Арамаісів судовий збір в дольовому порядку у розмірі 325 грн. 40 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосереднього до Донецького апеляційного суду у 30-денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 Арамаісів, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача ОСОБА_5, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0502-0734075-02 від 03.05.2018 року, місцезнаходження: вул. Пилипа Орлика, 88, місто Маріуполь Донецької області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: вул. І.Франко, 24, місто Маріуполь Донецької області.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: вул. І.Франко, 24, місто Маріуполь Донецької області.

Представник відповідачів: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, дія на підставі довіреності від 19.06.2018 року, виданої нотаріусом нотаріальної території «Єреван» РВ ОСОБА_6, місце реєстрації: вул. І.Франко, 24, місто Маріуполь Донецької області.

Суддя О.А. Шевченко