Справа № 201/3388/18
УХВАЛА

іменем України

"22" жовтня 2018 р. суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінова К.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду.

28.09.2018 року після задоволення відводів (самовідводів) та з підстав неможливості утворити новий склад суду, вказану цивільну справу було направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 року вказану справу було передано для розгляду судді Лукіновій К.С.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2018 року вказану заяву було залишено без руху з тих підстав, що вона не містила визначеного відповідача або заінтересовану особу. Також, в порушення ч.3 ст. 175 ЦПК України заява подана до суду з наступними недоліками, а саме в позовній заяві не було вказано:

- повне найменування або імя (прізвище, імя та по батькові) відповідачів або заінтересованих осіб по справі, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекси, ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта позивача, відомі номери засобів звязку відповідачів або заінтересованих осіб, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти; ціну позову; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються ;

- відсутній перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, в порушення ч.4 ст. 175 ЦПК України заявник не зазначає підстави звільнення його від сплати судового збору.

Вказану ухвалу суду заявник ОСОБА_1 отримав 16.10.2018 року, що підтверджується розпискою.

17.10.2018 року заявник ОСОБА_1 подав заяву в якій зазначив, що суд помилково не звернув увагу на вимоги ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду», згідно з яким складене звернення до суду. Всупереч вимогам ст.ст. 12-14 Закону, за яким питання про відшкодування шкоди вирішується за заявою особи, якій завдано шкоду (тобто Законом передбачено спеціальне заявне судове провадження), і звільнення такої особи від судових витрат. Заявник вважає, що суд протиправно втручається в право заявника самому обирати спосіб правового захисту. Заявник вказав, що свідомо обрав спрощений (не позовний) спосіб судового захисту, передбачений спеціальним законом. При цьому нагадав, що згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі за позовами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів і суду, звільняються від сплати судового збору. Надалі в своїй заяві доводи заявника зводяться з незгодою в залишенні заяви без руху.

Дослідивши матеріали заяви та подані заяви ОСОБА_1 приходжу до висновку, що недоліки заяви усунуті не в повній мірі, а тому в силу 185 ЦПК України заяву слід повернути заявнику, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної з незаконними діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду, вчинених відносно нього.

Згідно ст.ст. 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір шкоди, зазначеної в пунктах 1,3,4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють опреативно-розшкову діяльність, досудове розслідування, прокурора і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного

процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а

ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного

законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою

статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин

справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під

слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного

мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування

під слідством чи судом.

Як вбачається з вищевказаних норм Закону, громадянин має змогу звернутись до органу, який провадив слідчі (розшкові) дії чи розглядав справу. Тобто з цією заявою ОСОБА_1 мав звернутись до органу (суду), який визнавав незаконними дії щодо ОСОБА_1 оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури чи суду під час розгляду провадження за цим зверненням.

Згідно ст.ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Частини 1, 2 та 7 статті 1176 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду» вказують на те, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Тобто, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено не порядок розгляду судами спорів про відшкодування такого виду шкоди, а визначено сам порядок відшкодування.

При цьому слід зауважити, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не є процесуальним законом і на його підставі не може здійснюватися судочинство.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновків про те, що даний спір має бути розглянуто в порядку цивільного судочинства, згідно вимог, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно ст. 1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих ч інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 19 ЦПК України «Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів», суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду:

1) малозначних справ;

2) справ, що виникають з трудових відносин;

3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд;

4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, іноземного суду.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду, особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обовязки, а також сторони арбітражного розгляду.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

На підставі вищевикладеного, не можуть бути прийняті до уваги твердження заявника ОСОБА_1, що викладені в заяві від 17.10.2018 року про те, що на подану ним заяву не повинні розповсюджуватись (застосовуватись) норми та вимоги Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, заявником ОСОБА_1 не усунуто недоліків заяви, а саме не вказано:

- повне найменування або імя (прізвище, імя та по батькові) відповідачів або заінтересованих осіб по справі, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекси, ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта позивача, відомі номери засобів звязку відповідачів або заінтересованих осіб, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти; ціну позову; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються ;

- відсутній перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду вважати неподаною і повернути позивачеві.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: К.С. Лукінова