Справа № 278/2811/18
Провадження №2/278/995/18
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0772 га. від загальної площі 0,1544 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:1594, що знаходиться по вул.Шкільна, 13, в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємицею за законом після смерті 22 жовтня 2012 року сина ОСОБА_4, якому дана земельна ділянка належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю і перебувала у спільній частковій власності з його братом ОСОБА_3, тобто відповідачем по справі.

В оформленні права власності після померлого ОСОБА_4 позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено, в звязку з перебуванням земельної ділянки у спільній власності, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року в с.Безлюдівка Харківського району Харківської області у віці 26 років помер ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №30 (а.с.9).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно державних актів на право приватної власності на землю, володіли на праві спільної часткової власності земельною ділянкою загальною площею 0,0772 га., що знаходиться по вул.Шкільна, 13, в с.Зарічани Житомирського району, Житомирської області та має цільове призначення для обслуговування жилого будинку (а.с.11-13).

Позивач, мати померлого ОСОБА_4 (а.с.4), яка прийняла спадщину за законом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0772 га. від загальної площі 0,1544 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:1594, що знаходиться по вул.Шкільна, 13, в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області в нотаріальній конторі не може у звязку з тим, що остання перебувала у спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і видати свідоцтво про право на спадщину після останнього є можливим лише після виділення (визначення) його частки у такому спільному майні (а.с.8).

За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації/ Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України.

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.9), копією свідоцтва про народження (а.с.4), постановою Третьої Житомирської державної нотаріальної контори про відмову у вчинення нотаріальної дії від 11 серпня 2017 року (а.с.8), копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.10), копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-13).

Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, як за спадкоємицею за законом, після померлого 22 жовтня 2012 року сина ОСОБА_4, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0772 га., від загальної площі 0,1544 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:1594, що знаходиться по вул.Шкільна, 13, в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області, яка належала померлому 22 жовтня 2012 року ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ЖТ № 051506 і перебувала у спільній сумісній власності з ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. В. Зубчук