Провадження № 2-з/638/336/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова складі

головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення пені, моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення пені, моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи про забезпечення позову шляхом накладання заборони (арешту) на відчуження грошових коштів з р/р 6600, відкритому в ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 ФОП ОСОБА_2.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що нею подано позов, в якому серед іншого, вона просить стягнути з відповідача 382489,80 грн. матеріальних збитків та 5000,00 грн. моральної шкоди. Завдані їй збитки є дуже значними та суттєвими, тому не вжиття заходів забезпечення позову, на її думку, зробить неможливим у подальшому виконання рішення по вказаній справі.

Проте крім обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, інших доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення, заявником суду не надано.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На разі, суду до заяви, не надано документів, які б свідчили про наявність перешкод в реалізації прав позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення пені, моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Штих