Справа № 199/1634/18
УХВАЛА

іменем України

19.10.2018 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Спаї В.В.

секретар судового засідання Горбенко О.О.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, де третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення завданих збитків, інфляційних витрат та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вказана справа.

В судове засідання 04.07.2018 після оголошеної судом перерви в розгляді справи позивач не зявився, був належним чином повідомлений, не повідомив про причини неявки; інші учасники справи також не скористалися правом брати участь у даному судовому засіданні.

26.07.2018 у судове засідання учасники справи не зявилися.

30.07.2018 продовжено розгляд справи за участі представника позивача та оголошено перерву до 10.09.2018.

У судове засідання 10.09.2018 позивач не зявився, 26.09.2018 представник позивача брав участь у судовому засіданні, втім, 02.10.2018, 08.10.2018, 19.10.2018 належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, причини неявки не повідомлені.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи та прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, коли би нез'явлення позивача не перешкоджало розгляду справи, не надійшло.

Таким чином, залишення позову без розгляду можливо в даному випадку в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України за умови повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача або неповідомлення ним про причини неявки.

В даній справі зазначені умови наявні: позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, та його неявка має ознаки повторності, тому з урахуванням такої поведінки позивача наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 131, п. 3 ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст. 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, де третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення завданих збитків, інфляційних витрат та моральної шкоди залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.10.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Спаї