Справа №705/4197/18
2-о/705/199/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря Музичук Л.В.

з участю: заявника ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Ятранівська сільська рада Уманського району про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні спадкодавця, мотивуючи заявлені вимоги тим, що з 1983 року вона та ОСОБА_4 постійно жили однією сімєю, як чоловік та жінка за адресою: вул. Інтернаціональна, 7 в с. Ятранівка Уманського району Черкаської області. З моменту виходу на пенсію, з 26.04.1995 року, вона перебувала на повному утриманні ОСОБА_4. 02.11.2003 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай). Заявниця вважала, що оскільки вона та ОСОБА_4 жили як чоловік та жінка увесь час, то має право на спадкування після його смерті так як з моменту виходу на пенсію, фактично перебувала на утриманні ОСОБА_4, користуючись спільно нажитим із ним майном по цей час, тобто фактично прийняла спадщину, а тому звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_4 Проте, через відсутність юридично встановленого факту її перебування на утриманні ОСОБА_4, заявниця не може реалізувати своє право на спадщину.

В звязку з даними обставинами заявник змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_4 з 26.04.1995 року до 02.11.2003 року.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_3 заяву підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладенні в заяві і просить задовольнити.

Представник Ятранівської сільської ради Уманського району в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить справу розглянути в його відсутність, не заперечують проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає заявницю, так як вона живе в с. Ятранівка не далеко від неї. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали як чоловік та дружина, але в шлюбі не були. Зазначила, що чоловік заявника працював в колгоспі, ходив по людях, рубав дрова, займався домашнім господарством. Заявниця з 1995 року вийшла на пенсію, а чоловік її працював і надавав їй допомогу, так як в ОСОБА_6 була мала пенсія, в неї був радикуліт, серце хворе. ОСОБА_4 вживав спиртні напої, так як ходив по людях підробляти, то його пригощали випивкою. Помер він в 62 роки, так як пив горілку. Пенсія в нього була мала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в 1992 році вона вийшла заміж і приїхала в с. Ятранівку, де працювала на фермі разом з ОСОБА_2 ОСОБА_7 працював і ОСОБА_4 фуражиром ( на конях підвозив корма худобі ). Також він підзаробляв по людях. Проживали ОСОБА_2 і ОСОБА_4 разом хоча і не були в шлюбі. Коли заявник вийшла на пенсію, то її чоловік ще працював. Заявниця хворіла, в неї боліла спина, серце. ОСОБА_2 працювала на городі, а ОСОБА_4 ходив по заробітках, тому він фактично утримував сімю. Помер ОСОБА_4 від спиртного.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з заявником та її чоловіком знайомі з 70-х років, ОСОБА_4 працював їздовим, а ОСОБА_2 дояркою. Проживали вони разом як чоловік та дружина. Знає, що вона хворіла, а ОСОБА_8 « калимив » та займався господарством.

Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2003 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: земельна частка (пай) розміром 3,75 га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 7).

ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_4. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, через відсутність юридично встановленого факту перебування заявниці на утриманні спадкодавця (а.с. 9).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_4 наступила до 01.01.2004, тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.).

Згідно із вимогами ст. 524 ч. 1 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Заявниця стверджує, що з моменту виходу на пенсію, 26.04.1995 року, і до моменту смерті ОСОБА_4 вона перебувала на повному його утриманні. Дана допомога була для неї основним джерелом доходів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 315 ч.1 п. 2 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала утримання.

Згідно до довідки ПФУ Уманського відділу обслуговування громадян № 1 ГУПФ України в Черкаській області від 01.06.2018 року № 26283/02-21, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком з 26.04.1995 ( а.с.10).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання, згідно матеріалів судової практики, означає відсутність у члена сімї інших джерел доходів окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходу, то слід встановити чи була допомога постійним і основним джерелом засобів до існування.

З огляду на вищевикладене, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні мають бути надані докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанцій та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; документи, що свідчать про те, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою та перебував на утриманні спадкодавця не менше пяти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого встановлюється у судовому порядку.

У судовому засіданні були допитані свідки, які кожний окремо показали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю в незареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство. Вказували, що ОСОБА_4 працював їздовим, а після виходу на пенсію в 1998-99р. ходив по заробіткам. Однак ніхто з свідків не зазначив, який був дохід ОСОБА_4, що свідчив би, що цей дохід і допомога були постійними і основним джерелом засобів до існування. Зазначали, що заявник після виходу на пенсію працювала на городі, отримувала пенсію, що спростовує факт перебування останньої на повному утриманні померлого.

Таким чином, заявниця ОСОБА_2 не надала суду підтверджуючих документів, які б довели той факт, що вона дійсно перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 та матеріальна допомога, яку вона отримувала від померлого, була постійним і основним джерелом засобів до існування. Заявницею не надано доказів того, що вона дійсно втратила джерело до існування після смерті ОСОБА_4. Так вказуючи на те, що ОСОБА_4Й працював трактористом, їздовим на фермі, не надала цьому документального підтвердження, як і не надала суду інформацію, яка заробітна плата в нього була, для підтвердження постійного джерела для існування. Суд позбавлений права оцінити фінансову допомогу ОСОБА_4 в порівнянні з пенсією, яку отримувала ОСОБА_2, чи дійсно така допомога була в рази більшою та постійною, так як жодного документального підтвердження заявником не додано.

Згідно ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що в судовому засіданні заявницею ОСОБА_2 не надано документів, які б підтверджували той факт, що вона була непрацездатною чи за станом здоровя чи то за віком, та матеріальна допомога, яку одержувала від ОСОБА_4, була для неї єдиним та основним джерелом існування, документів які б підтвердили той факт, що заявник зверталася до певних органів місцевого самоврядування для одержання документа про перебування на утриманні померлого, або відмову у видачі даної довідки з будь-яких підстав, заявниця суду не надала, а тому підстав для задоволення заяви немає.

Відповідно до ст. 294 ч. 7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, п. 1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Ятранівська сільська рада Уманського району про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні спадкодавця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя:Валентина Леонідівна Гудзенко