Ухвала

16 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 641/3743/17

провадження № 61-44984ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- роз'яснити, що у зв'язку із скасуванням судового наказу, виданого Дзержинським районним судом міста Харкова 04 жовтня 2010 у справі

№ 2н-672/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5 929,59 грн., ці вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні;

- визнати, що за період з 01 березня 2014 по 28 лютого 2017 року, станом на 01 березня 2017 року в межах строку, встановленого статтею 257 ЦК України, позивач має борг за послуги з теплопостачання в розмірі

62,82 грн;

- застосувати строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, та наслідки спливу позовної давності, передбачені статтею 267 ЦК України, тобто у разі виконання відповідачем зобов'язання після спливу позовної давності, відсутність у відповідача права вимагати повернення виконаного;

- зобов'язати КП «Харківські теплові мережі» зробити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 та його родини за послуги з теплопостачання.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року (у складі судді Боговського Д. Є.) позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року (у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Колтунової А. І., Кружиліної О. А.) рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року залишено без змін.

26 вересня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного випровадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та вважає, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом, оскільки має виняткове значення для учасника справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Заявник не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для ОСОБА_1 у цій справі.

Крім того, судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, вартість послуг, які позивач просить переглянути.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська