Справа № 304/886/18
Провадження № 2/304/328/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2018 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
за участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу № 304/886/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору Дубриницька сільська рада Перечинського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 жовтня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 45. Однак протягом останніх трьох років подружні стосунки між ними розладились, зникло порозуміння та взаємоповага, тривалий час кожний живе окремо своїм життям, оскільки відповідач тривалий час жила та працювала в Італії, а у минулому році придбала для себе квартиру у місті Ужгороді. Отже, оскільки сторони сумісного життя не ведуть, неповнолітніх дітей не мають, шлюбних стосунків не підтримують і взагалі не контактують, за вказаною адресою місця реєстрації відповідач фактично не проживає, тому просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини позову.
У судове засідання відповідач не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 45, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 094897, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 23 жовтня 2012 року (а. с. 4).
Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Неявку відповідача у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.
Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.
Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в належному позивачу будинку № 8 по вулиці Дружби в селі Дубриничі Перечинського району зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією будинкової книги та довідкою виконкому Дубриницької сільської ради Перечинського району № 608 від 03 липня 2018 року, та що відповідно перешкоджає позивачу у праві користування та розпорядження своїм майном (а. с. 9, 10, 12, 13).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як розяснено постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи те, що відповідач у вказаному будинку не проживає, а позивач не може належним чином користуватися своєю власністю, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування будинком, який знаходиться за адресою: Закарпатська область Перечинський район с. Дубриничі, вул. Дружби, № 8, знявши відповідача з реєстраційного обліку у вказаному будинку.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Тому, керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112 СК України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Шлюб, зареєстрований 23 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 45, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р о з і р в а т и.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком № 8 по вул. Дружби в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, знявши її з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_3