Справа № 144/872/17
Провадження по справі № 2/129/534/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" серпня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Дєдов С.М.,
заочно розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні у відсутність сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соболівська сільська рада Теплицького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -
10.07.2017 року Теплицьким районним судом Вінницької області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соболівська сільська рада Теплицького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
У квітні 2018 року із Теплицького районного суду справа за цим позовом надійшла до Гайсинського районного суду для подальшого судового розгляду та вирішення по суті.
Ухвалою Гайсинського районного суду від 30.05.2018 року справу за цим позовом ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачкою ОСОБА_1 у поданій до суду позовній заяві від 23.06.2017 року заявлено одну позовну вимогу, - усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1119 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити належну ОСОБА_1 земельну ділянку та демонтувати самовільно встановлену огорожу.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1119 га, із цільовим призначенням - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.
Належна їй, ОСОБА_1 земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1, межує із земельною ділянкою АДРЕСА_2 яку зі слів ОСОБА_2, вона придбала у ОСОБА_4. Крім того, відповідач повідомила, що разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 вона придбала і земельну ділянку АДРЕСА_1 та буде розпоряджатись нею на власний розсуд. Свої слова ОСОБА_2 підтверджує договором купівлі-продажу житлових будинків від 28.01.2015 року, однак, даний договір відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідчений
Відповідач ОСОБА_2, вважаючи себе повноправним власником та господинею земельної ділянки АДРЕСА_1, знищила усі існуючі межові знаки, встановлені відповідно до виготовленої ОСОБА_1 технічної документації, розорала межу та засадила ріллю багаторічними культурами, встановила по периметру ділянки огорожу - металеву сітку та ворота, таким чином з'єднавши земельні ділянки по АДРЕСА_1 у єдиний масив. Також на належній ОСОБА_1 вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 зберігає різноманітні будівельні матеріали (пісок, камінь, балки) та використовує територію земельної ділянки АДРЕСА_1 як заїзд, де і паркує трактор разом із причепом.
З метою відновлення своїх порушених прав ОСОБА_1 зверталась із заявою до Теплицького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області. Працівники поліції відреагували на її звернення, провели перевірку та склали відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне порушення за ст. 186 КУпАП, тобто самоуправство, яке виражається у самовільному зайнятті ОСОБА_2 належної ОСОБА_1 земельної ділянки, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення за ст.186 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2, та поясненням до нього ОСОБА_1 Даний протокол за належністю направлений до адміністративної комісії Соболівської сільської ради, де під час розгляду зазначеного протоколу, адміністративна комісія визнала ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, що підтверджується постановою №2 від 12.07.2016 р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Соболівської сільської ради.
З метою врегулювання спору за земельну ділянку вона, ОСОБА_1, неодноразово зверталась до ОСОБА_2 та пояснювала їй, що земельна ділянка АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 належить їй, - ОСОБА_1, на праві приватної власності, а вона самовільно її захопила. Однак, мирні наміри у відповідача не знайшли розуміння.
Продовжуючи стверджувати, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачеві, ОСОБА_2 звернулась із позовом до Теплицького районного суду Вінницької області, де серед інших позовних вимог, просила суд визнати дійсним належним чином не оформлений договір купівлі-продажу житлових будинків, що знаходяться в с. Соболівка Теплицького районного суду АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Ухвалою суду у справі №144/1491/16-ц від 23.12.2016 року постановлено позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду. Основним мотивом, яким керувався суд при прийнятті даного рішення, стало те, що позивач не змогла належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину та пояснити суду, які саме її права (майнові чи немайнові) порушені.
ОСОБА_4 у грудні 2016 р. звернувся у Теплицький районний суд Вінницької області із позовом до Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсними рішень сільської ради та договору дарування. Рішенням суду від 06.06.2017 року (справа №144/1688/16-ц) у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.
25.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до постійно діючої комісії із земельних відносин Соболівської сільської ради із відповідною заявою. Згідно акту №9 перевірки землекористування присадибною земельною ділянкою НОМЕР_1 комісія посвідчила самовільне використання громадянкою ОСОБА_2 належної ОСОБА_1 земельної ділянки.
Враховуючи вказані обставину, за яких ОСОБА_1 позбавлена свого права вільно користуватися та розпоряджатися своїм правом власності на земельну ділянку, оскільки відповідач протиправно захопила її та позбавила доступу до неї, вона, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги позовної заяви від 23.06.2017 року підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність в залі судового засідання, а у випадку повторної неявки відповідачів у справі ухвалити заочне рішення на підставі ст.223 ст. 280 ЦПК України (а.с.155).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій справу просив розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.120).
Належним чином у розумінні ст. 128 ЦПК України (в редакції чинній із 15.12.2017 р.) повідомлені про дату, час і місце судового засідання у цій справі відповідач ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 тричі в судове засідання не з'явилися, в числі інших не з'явилися - 30.05.2018 р., 27.07.2018 р. та 28.08.2018 р. (а.с.а.с. 113, 114, 122, 123), про причини своєї неявки не повідомили, відзив не подавали, від отримання повісток про виклик до суду відмовилися, про що свідчать відмітки на поштових відправленнях, якими направлялись останнім, та які повернулись із поміткою «від отримання відмовився», до суду в призначені у справі судові засідання жодного разу не з'явилися з невідомих причин, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, повідомлень до суду не надсилали.
Оскільки належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 у судові засідання не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили, відзив не подавали, від отримання повісток про виклик до суду відмовилися, про що свідчать відмітки на поштових відправленнях, якими направлялись останнім, та які повернулись із поміткою «від отримання відмовився» від них не надійшло клопотань про відкладення справи, а позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, про що 28.08.2018 року постановив ухвалу.
Відповідно до положень ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.
З урахуванням позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю з таких міркувань.
Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1119 га, із цільовим призначенням - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.6, 140).
Належна ОСОБА_1 земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1, межує із земельною ділянкою АДРЕСА_2 яку зі слів ОСОБА_2, вона придбала у ОСОБА_4. Крім того, відповідач повідомила, що разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 вона придбала і земельну ділянку АДРЕСА_1 та буде розпоряджатись нею на власний розсуд. Свої слова ОСОБА_2 підтверджує договором купівлі-продажу житлових будинків від 28.01.2015 року, однак, даний договір відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідчений, та актом прийому-передачі, що підтверджується копією рішення у справі №144/1688/16-ц Теплицького районного суду Вінницької області (а.с.а.с. 148-154), інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 141).
Відповідач ОСОБА_2, вважаючи себе повноправним власником та господинею земельної ділянки АДРЕСА_1, знищила усі існуючі межові знаки, встановлені відповідно до виготовленої ОСОБА_1 технічної документації, розорала межу та засадила ріллю багаторічними культурами, встановила по периметру ділянки огорожу - металеву сітку та ворота, таким чином з'єднавши земельні ділянки по АДРЕСА_1 у єдиний масив. Також на належній ОСОБА_1 вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 зберігає різноманітні будівельні матеріали (пісок, камінь, балки) та використовує територію земельної ділянки АДРЕСА_1 як заїзд, де і паркує трактор разом із причіпом, що підтверджується фотокартками земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 13-23), повідомленням Соболівської сільської ради від 09.02.2015 року №16 (а.с.7), протоколом про адміністративне правопорушення за ст.186 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2 (а.с. 8-9), та поясненням до нього ОСОБА_1 (а.с. 10), постановою №2 від 12.07.2016 р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Соболівської сільської ради (а.с. 11, 142), згідно із якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєння адміністративного правопорушення, а саме у самовільному використанні земельної ділянки АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 із накладенням адміністративного стягнення у виді попередження, актом №9 перевірки землекористування присадибної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, складеного 26.04.2017 р Соболівською сільською радою (а.с. 12), позовною заявою ОСОБА_2 (а.с.а.с. 24-26).
З метою відновлення своїх порушених прав ОСОБА_1 зверталась із заявою до Теплицького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області. Працівники поліції відреагували на її звернення, провели перевірку та склали відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне порушення за ст. 186 КУпАП, тобто самоуправство, яке виражається у самовільному зайнятті ОСОБА_2 належної ОСОБА_1 земельної ділянки, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення за ст.186 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2, та поясненням до нього ОСОБА_1 (а.с. 8-10, 143-145). Даний протокол за належністю направлений до адміністративної комісії Соболівської сільської ради, де під час розгляду зазначеного протоколу, адміністративна комісія визнала ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, що підтверджується постановою №2 від 12.07.2016 р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Соболівської сільської ради (а.с. 11, 142).
З метою врегулювання спору за земельну ділянку ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 та пояснювала їй, що земельна ділянка АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 належить їй, - ОСОБА_1, на праві приватної власності, а вона самовільно її захопила. Однак, мирні наміри позивача у відповідача не знайшли розуміння.
Продовжуючи стверджувати, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачеві, ОСОБА_2 звернулась із позовом до Теплицького районного суду Вінницької області, де серед інших позовних вимог, просила суд визнати дійсним належним чином не оформлений договір купівлі-продажу житлових будинків, що знаходяться в с. Соболівка Теплицького районного суду АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Ухвалою суду у справі №144/1491/16-ц від 23.12.2016 року постановлено позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду. Основним мотивом, яким керувався суд при прийнятті даного рішення, стало те, що позивач не змогла належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину та пояснити суду, які саме її права (майнові чи немайнові) порушені (а.с.а.с. 31, 33-34).
ОСОБА_4 у грудні 2016 р. звернувся у Теплицький районний суд Вінницької області із позовом до Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсними рішень сільської ради та договору дарування. Рішенням суду від 06.06.2017 року (справа №144/1688/16-ц) у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі (а.с. 35-41).
25.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до постійно діючої комісії із земельних відносин Соболівської сільської ради із відповідною заявою. Згідно акту №9 перевірки землекористування присадибною земельною ділянкою НОМЕР_1 комісія посвідчила самовільне використання громадянкою ОСОБА_2 належної ОСОБА_1 земельної ділянки (а.с. 12, 139).
Враховуючи вказані обставину, за яких ОСОБА_1 позбавлена свого права вільно користуватися та розпоряджатися своїм правом власності на земельну ділянку, оскільки відповідач протиправно захопила її та позбавила доступу до неї, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
Зазначені спірні правовідносини регламентуються такими нормами права.
Стаття 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у частині першій ст. 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Нормами ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.
Відповідно ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Відповідно до ч.3 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).
Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Відповідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Стаття 212 ЗК України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Згідно із ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно із ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1119 га, із цільовим призначенням - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла належну ОСОБА_1 вказану земельну ділянку, відповідач використовує цю земельну ділянку тривалий час як город, самовільно встановила на цій земельній ділянці огорожу та добровільно повернути власнику землі вказану земельну ділянку відмовляється, та будь-яких дій із повернення земельної ділянки не здійснює, чим порушує законні права та інтереси позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, то суд визнає, що задля захисту законного права власності позивача на вказану спірну земельну ділянку необхідно усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1119 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити належну на праві власності ОСОБА_1 земельну ділянку та демонтувати самовільно встановлену огорожу.
Понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого нею судового збору у сумі 640 грн. згідно із квитанцією №12825711 під час подання позову у зв'язку із повним задоволенням її позовних вимог необхідно на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1119 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити належну ОСОБА_1 земельну ділянку та демонтувати самовільно встановлену огорожу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з часу отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: