Провадження №2/200/282/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що між ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах позивача та відповідачкою було укладено угоду про надання юридичної допомоги від 06.06.2012 року. Згідно вказаної угоди, а саме п.1.1., відповідачка взяла на себе зобовязання по підготовці документів щодо приватизації земельної ділянки по вул. Червона балка, 32 в м.Дніпрі.

Також, згідно з умовами вказаної угоди, позивач сплатив відповідачці грошову суму у розмірі 35000,00 грн.

Однак, послуг, зазначених у п.1.1. Угоди від 06.06.2012 року позивачу не було надано.

У звязку з чим, позивач просить суд визнати угоду про надання юридичної допомоги від 06.06.2012 року недійсною, стягнути з відповідачки на свою користь грошову суму у розмірі 35000,00 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 1102 грн. 42 коп.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач надала до суду клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з її відпусткою та знаходження за межами України.

26.01.2017 року по даній справі судом ухвалено заочне рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.10.2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 26.01.2017 року скасовано та справу призначено до розгляду.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення, відповідач посилається на те, що вона була позбавлена можливості використати свої процесуальні права як то подання зустрічного позову, заяви про застосування строків позовної давності, надання своїх пояснень.

Справу було призначено після скасування заочного рішення на 29.03.2018 року, відповідач у судове засідання не зявився, суду надала заяву про відкладення розгляду справи. Зустрічного позову чи відзиву на позов, будь яких письмових пояснень з приводу позовної заяви чи клопотань суду не надала. Також відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування обставин, викладених у позові.

20.08.2018 року відповідач у судове засідання не зявилася.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 06 червня 2012 року між ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №986 від імені та в інтересах ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено угоду про надання юридичної допомоги.

Пунктом 1.1.П вказаної Угоди передбачено надання послуг з підготовки документів на приватизацію земельної ділянки по вул. Красна балка, буд.32 в м.Дніпрі.

ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 35000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 06.06.2012 року.

Відповідно до п.4.1. Угоди від 06.06.2012 року дана угода набирає сили з моменту підписання та діє до 06.06.2013 року.

Відповідно до п.4.3. Угоди від 6.06.2012 року додаткова умова: договір підлягає виконанню до 06.09.2012 року.

Однак, послуг зазначених у п.1.1. Угоди від 06.06.2012 року відповідачем не виконано ані до 06.09.2012 року, ані до закінчення дії договору, ані на теперішній час.

Так, листом від 24.09.2014 року, надісланого дочці позивача ОСОБА_3, відповідач зазначила, що дія договору від 06.06.2012 року закінчилась 06.06.2013 року та договір не продовжувався за згодою сторін. Через ненадання позивачем правовстановлюючих документів на домоволодіння №32 по вул. Червона Балка у м. Дніпрі, що унеможливлює подальшу роботу щодо підготовки документів на приватизацію земельної ділянки за тією ж адресою, вважає свої повноваження виконаними. Виготовлена технічна документація на земельну ділянку та перерахунок надлишкових грошових коштів буде здійснено на вашу адресу поштовим переказом.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідач фактично визнала невиконання умов договору, в момент закінчення дії договору позивачеві не повернула грошові кошти, тому суд приходить до висновку, що дії відповідачки суперечать як умовам договору та і діючому цивільному законодавству України.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 4 цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтями 11, 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Підставою для виникнення зобовязання зокрема є договори та рішення суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а також згідно ст. 611, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до п 1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 137, 141, 263-265, 274-279, 274, 280 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та стягнення суми - задовольнити.

Визнати недійсною угоду про надання юридичної допомоги від 06 червня 2012 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1), з ОСОБА_2 (49041, АДРЕСА_2), грошову суму у розмірі 35000,00 грн. та судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього 35551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва