ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м.Харків

справа № 643/10037/17

провадження № 22-ц/818/66/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Акціонерна компанія «Харківобленерго»,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Короткого І.П., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Акціонерна компанія «Харківобленерго» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з постачання електричної енергії у сумі 10 573,12 грн., а також стягнуто судові витрати по 400 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача, повернути позовну заяву АК «Харківобленерго».

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позовна заява має бути повернута АК «Харківобленерго», оскільки після залишення позову без руху на стадії відкриття провадження у справі, позивач несвоєчасно усунув недоліки позовної заяви. Заява, яка подана позивачем на усунення недоліків позову, також не містить дату її складання. Крім того, судом першої інстанції відхилені всі заперечення відповідачів проти позову. Судом не враховано відсутності договору, укладеного між сторонами на отримання послуг від АК «Харківобленерго».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі користуються квартирою АДРЕСА_1, проте не виконують своїх обов'язків по оплаті наданих позивачем послуг з постачання електричної енергії, що є підставою для стягнення з них суми заборгованості.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що Акціонерна компанія «Харківобленерго» надає послуги з постачання і розподілу електричної енергії. Відповідачі є споживачами вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 07 вересня 2018 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 не значиться зареєстрованою за вказаною адресою (а.с.23-26). Разом з тим відповідачі не заперечували факту проживання останньої за вказаною адресою.

Як на підставу позовних вимог, Акціонерна компанія «Харківобленерго» посилається на те, що станом на 27.03.2017 року відповідачі мають заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 10 573,12 грн., що є підставою для стягнення вказаної суми.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357 (далі ПКЕЕН).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п.п.19, 20, 21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Пунктом 48 Правил користування електричною енергією встановлено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

Матеріали справи свідчать про те, що за показаннями приладу обліку 0546 за адресою: АДРЕСА_1, де мешкають відповідачі, існує заборгованість за спожиту електроенергію за період з 16.04.2004 року по 27.03.2017 року у розмірі 10 573,12 грн. (а.с.6-9).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-яких документів на спростування розміру заборгованості відповідачами суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 257, п.4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачами клопотання про застосування строків позовної давності не заявлялося.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту електроенергію, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано договору, укладеного між сторонами на отримання послуг від АК «Харківобленерго», не приймаються до уваги колегією суддів виходячи з наступного.

Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією.

Відповідно п. 7 Правил користування електричною енергією наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення зговору про користування електроенергією.

Згідно ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або інше), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Отже, постачання електричної енергії споживачеві, електроспоживання, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і енергопостачальною організацією.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук