Справа № 562/1675/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2018 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Мички І.М. секретаря судових засідань Аврамчук Н.П., за участю позивача ОСОБА_2, представника представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з березня 2016 року та по даний час проживає з відповідачем однією сім»єю як чоловік і жінка без державної реєстрації шлюбу . Від спільного роживання в них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини , хоча спроможний це робити, так , як працює водієм вантажного автомобіля в ФГ »Тишкул». Просить стягнути на утримання сина 25 % зі всіх доходів відповідача , щомісячно на дитину , до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти в розмірі 10% зі всіх доходів відповідача щомісячно на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала просила в позові відмовити.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії I- ГЮ №253941від 22.06.2016 року відповідач є батьком дитини.

Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою, за адресою: смт. Мізоч ,вул. Садова,16. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що відповідач офіційно працює у ФГ» Тишкул» водієм, отримує заробітну плату, про що свідчить довідка, яка міститься в матеріалах справи, суд вважає за можливим визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 25 % заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі10 % частини доходів відповідача щомісячно з дня подачі позову та досягненням сином трьохмісячного віку.

Оскільки позивачка подала позов 16.05.2018 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 16.05.2018 року.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.181-183 , 191 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) який проживає АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 25 % всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття, стягнення аліментів починати з 16.05.2018 року .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) який проживає АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 на її утримання в розмірі 10% зі всіх доходів , щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) який проживає АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст. 352,354 ЦПК України ) до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М.Мичка