Ухвала

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 334/2584/17

провадження № 61-45557 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації Товариства човновласників «Отдих» про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 як власник човна звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Громадської організації Товариства човновласників «Отдих» про виключення його з членів товариства за несплату членських внесків.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виключення ОСОБА_2 з товариства відбулося за одноголосним рішенням правління товариства відповідно до статуту за систематичну несплату позивачем членських та одноразових щорічних внесків більше одного року, сума яких складає 1040 грн.

2 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій він просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що розмір внесків, які він має сплатити товариству складають не 1040 грн, а 890 грн, а тому вважає рішення відповідача незаконним.

Крім того, заявник подав клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що він є непрацюючим пенсіонером та малозабезпеченою особою, оскільки його пенсія становить 1600,95 грн на місяць, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, довідками з Пенсійного фонду за формою ОК-5 та про нарахування пенсії в розмірі 1600,95 грн, а також довідкою про виплату одноразової матеріальної допомоги в сумі 600 грн.

Відповідно до частини третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судових витрат.

Враховуючи обставини, викладені ОСОБА_2 у поданому клопотанні, вважаю за можливе звільнити його від належного до сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення про виключення позивача з членів товариства човновласників за несплату ним систематично членських внесків, сума яких складає 1040 грн, що є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Таким чином ця справа є малозначною в силу своїх властивостей.

Обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись статтею 136, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації Товариства човновласників «Отдих» про визнання незаконним та скасування рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 4 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко