Справа №: 456/1823/18
Провадження №: 2/0343/704/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

з участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області та Стрийський міський відділ ДМС України у Львівській області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області та Стрийський міський відділ ДМС України у Львівській області, в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просила надати дозвіл їх неповнолітньому сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення проїзних документів або паспорта громадянина України для виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон, зокрема для виїзду за межі України до Великобританії, без згоди батька дитини ОСОБА_3, в період з 30.11.2018 року по 15.12.2018 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні, вона належним чином піклується про здоров'я сина, займається його вихованням, навчанням, приділяє увагу його фізичному, духовному та моральному розвитку. Вона має намір та можливість разом з сином тимчасово виїжджати за межі України на відпочинок та оздоровлення, однак, для цього необхідно отримати дозвіл від батька, який участі у вихованні та догляді за сином не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Близько 8 років ні вона, ні син відповідача не бачили, його теперішнє місце проживання їм не відоме, а відтак вона не має змоги отримати в нього дозвіл на тимчасовий виїзд дитини з-за кордон. Дана обставина перешкоджає їй у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, син ОСОБА_5 часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Виїзд сина за кордон, сприятиме розширенню його світогляду та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку його як особистості, така поїздка матиме виключно позитивний вплив на дитину. Оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, для виїзду за кордон неповнолітньої дитини необхідна згода обох батьків, то вона змушена звернутися до суду для отримання цього дозволу в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивачки згідно ордера серії НОМЕР_3 на надання правової допомоги від 16.10.2018 року ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити та надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення проїзних документів або паспорта громадянина України для виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон, зокрема для виїзду за межі України до Великобританії, без згоди батька дитини ОСОБА_3, в період з 30.11.2018 року по 15.12.2018 року.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області згідно довіреності № 4/3-20 від 10.01.2018 року ОСОБА_6 позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що одноразовий тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 до Великобританії з метою оздоровлення та відпочинку відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме прав батька, оскільки він належної участі в забезпеченні та вихованні дитини не приймає, а тому позов ОСОБА_2 слід задоволити.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

Заяви та клопотання учасників справи:

Сторони заяв та клопотань не заявляли.

Процесуальні дії:

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2018 року дану справу передано за підсудністю на розгляд Долинському районному суду Івано-Франківської області.

10 вересня 2018 року відкрито провадження в даній справі.

01 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Представник третьої особи: Стрийського міського відділу ДМС України у Львівській області, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судове засідання відповідач також не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про направлення йому рекомендованих поштових відправлень та оголошенням про виклик його до суду, поміщеним на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 01.10.2018 року. За таких обставин суд 17.10.2018 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 14.07.2006 року (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 від 18.11.2010 року (а.с. 14), позивачка змінила прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Про те, що від вказаного шлюбу в сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5, свідчить свідоцтво про його народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану м.Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської областісерії НОМЕР_6 від 29.07.2005 року (а.с. 7).

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

В статті 18 Конвенції про права дитини, ратифікованій постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Відповідно до Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 157 даного Кодексу передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Проаналізувавши наведені норми, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено можливість вирішення питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, оскільки в іншому випадку буде грубо порушено право батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, закріплене в ст.ст. 141,157 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, врахувавши положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 до Великобританії з метою оздоровлення та відпочинку, відповідає його інтересам та не порушує прав батька, оскільки він належної участі в забезпеченні та вихованні дитини не приймає, а ненадання дозволу на своєчасне виготовлення відповідних документів та виїзд за кордон може негативно вплинути на позивачку та на її неповнолітню дитину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, а тому слід надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення проїзних документів або паспорта громадянина України для одноразового тимчасового виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон, зокрема для одноразового тимчасового виїзду за межі України до Великобританії, без згоди батька дитини ОСОБА_3, в період з 30.11.2018 року по 15.12.2018 року.

На підставі наведеного, Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, ст.ст. 141,157 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст. 259,263-265,280-282ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення проїзних документів або паспорта громадянина України для одноразового тимчасового виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон, зокрема для одноразового тимчасового виїзду за межі України до Великобританії, без згоди батька дитини ОСОБА_3, в період з 30.11.2018 року по 15.12.2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Стрийським МВ ГУ МВС України у Львівській області 23.12.2010 року.

Відповідач: ОСОБА_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_8, виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 24.06.1999 року.

Третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, що знаходиться за адресою: 82400, Львівська область м.Стрий вул. Шевченка, 32, .

Третя особа: Стрийський міський відділ ДМС України у Львівській області, що знаходиться за адресою: 82400, Львівська область м.Стрий вул. Коссака, 11.

Суддя: