Справа № 352/1103/18
Провадження № 2/352/873/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, щоїї дядько, ОСОБА_3, був власником ? частки будинковолодіння в АДРЕСА_1 Власником іншої частки будинковолодіння, відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2013 року була вона, яку прийняла в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4. Інструкцією Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966р. не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на належну йому частку в будинковолодінні дядько не отримував, однак він вважається його власником і це право презюмується. 20.11.2017 року ОСОБА_3, при житті, склав заповіт про те, що після його смерті, все належне йому майно в заповів їй. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався. 21.11.2017 року дядько помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належну йому ? частку будинковолодіння в АДРЕСА_1 Вона є спадкоємцем за заповітом спірної частини будинковолодіння. Крім неї, спадкоємцем за законом другої черги є її батько ОСОБА_2. Проте, останній на спадкове майно не претендує, в установленому законом порядку та спосіб не заявляв про свої спадкові права. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння відсутні та рекомендував звернутися до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримуює, просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заяви, в якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечуює проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що дядько позивача, ОСОБА_3, був власником ? частки будинковолодіння в АДРЕСА_1 Власником іншої частки будинковолодіння, відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2013 року по справі №352/1188/13-ц, є ОСОБА_1, яку прийняла в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4.

Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Пунктом четвертим Інструкції Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966р. встановлювалося, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на належну йому частку в будинковолодінні ОСОБА_3 не отримував, однак він вважається його власником і це право презюмується.

Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, офіційна інвентарна вартість яких, згідно звіту про оцінку, становить 55654 грн. 00 коп.

Отже, ОСОБА_3 був власником ? частки будинковолодіння в селі Узин по АДРЕСА_1.

Перелічені вище обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, звітом про оцінку майна, рішенням Тисменицького районного суду від 17.09.2013р., довідкою Узинської сільської ради від 26.03.2017р. №204.

20 листопада 2017 року ОСОБА_3, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Узинської сільської ради та внесено в реєстр за №16 про те, що після його смерті, все належне йому майно в заповів ОСОБА_1.

На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Узинської сільської ради від 26.03.2017р. №204.

ІНФОРМАЦІЯ_1 дядько помер (а.с.6). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на ? частку будинковолодіння в АДРЕСА_1

Позивач є спадкоємцем за заповітом спірної частини будинковолодіння.

Крім позивача, спадкоємцем за законом другої черги є її батько ОСОБА_2. Проте, останній на спадкове майно не претендує, в установленому законом порядку та спосіб не заявляв про свої спадкові права.

Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, які б заявили про свої спадкові права, немає.

Відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Вказана вище обставина підтверджується копіє заяви від 03.04.2018р., спадкова справа № 72/2018.

Заяву про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавала.

За таких обставин, позивач належить право власності на ? частку будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.06.2018р. за №256/02-31 та рекомендовано звернутися до суду.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 386, 392, 1217, 1222, 1268 ЦК України, та керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку будинковолодіння в селі Узин по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_2, поштовий індекс 77434, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_2, поштовий індекс 77434.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий Р.Р.Струтинський