АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

справа №499/209/18

провадження №22-ц/785/6103/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_5,

представники позивача- ОСОБА_1, ОСОБА_4,

відповідач- Бузинівська сільська рада Іванівського району Одеської області,

третя особа- комунальне підприємство «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року у складі судді Погорєлова І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, третя особа: КП «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі свідоцтва про права власності на майновий пай члена КСП ТОВ «Батьківщина», виданого Бузинівською сільською радою Іванівського району Одеської області 14 березня 2002 року, вона має право власності на майновий пай вказаного КСП по акту приймання передачі майна від 25 квітня 2007 року.

Її неодноразові заяви до відповідача про надання адреси на господарські будівлі доїльного комплексу НОМЕР_1 належно не розглядалися та 06 вересня 2016 року у задоволенні її заяви було відмовлено, а КП «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» відмовило у виготовленні технічної документації на цей об'єкт нерухомого майна з підстав відсутності такої адреси.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

-визнати за нею право власності на господарські будівлі доїльного комплексу НОМЕР_1, земельної ділянки для обслуговування, експлуатації і для ведення товарного сільськогосподарського виробництва цього комплексу, розташованого на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області;

-зобов'язати Бузинівську сільську раду Іванівського району Одеської області винести рішення про присвоєння адресного номеру будівлі доїльного комплексу НОМЕР_1 та передачу їй безоплатно у власність земельну ділянку для обслуговування, експлуатації і для ведення товарного сільськогосподарського виробництва будівлі доїльного комплексу НОМЕР_1 (а.с.5-7,32-35 виділених матеріалів).

До позовної заяви позивачем додана заява-клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування від відповідача, третьої особи, а також від районної державної адміністрації Іванівського району Одеської області та архіву КСП ТОВ «Батьківщина»:

-документів по формуванню технічної документації, інвентарної справи і технічного паспорту на господарські будівлі доїльного комплексу НОМЕР_1, актів приймання передачі майна від 25 квітня 2007 року, технічної документацію земельної ділянки для обслуговування, експлуатації і для ведення товарного сільськогосподарського виробництва будівлі цього доїльного комплексу;

-електроннів носіїв інформації з електронної бази даних по вказаним вище питанням (а.с.5-7 виділених матеріалів).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення доказів повернуто заявнику (а.с.49-50 виділених матеріалів).

Ухвала суду мотивована тим, що всупереч п.п.4-6ч.1ст.117 ЦПК України заява про забезпечення доказів не містить дані про те, які саме обставини можуть підтвердити витребувані докази; не обґрунтована необхідність забезпечення доказів, тобто не вказані причини, які перешкоджають позивачу отримати докази самостійно, надавши перелік установ та перелік витребуваних доказів не вказано звідки саме необхідно витребувати ти чи інші докази.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про направлення її заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Неправильність судового рішення обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с.81-84 виділених матеріалів).

Зокрема, апелянт послалася на те, що:

-вона є інвалідом 1 групи по зору та, у разі задоволення її клопотання про забезпечення доказів, у неї було б більше можливостей для з'ясування обставин справи і зміни предмету і підстав позову, збільшення розміру позовних вимог;

-без вказаних матеріалів і документів, які вона просила забезпечити, її позов буде залишено на призволяще.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність (а.с.98-102 виділених матеріалів).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Особливістю нового ЦПК України є те, що основний масив правової роботи виконується на стадії, яка передує зверненню позивача до суду, що змушує позивача та його представників ретельно і прискіпливо готуватися до участі у справі, не перекладаючи, зокрема, свій обов'язок щодо збору доказів, на суд.

Так, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2,7ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Частиною 2 ст.116 ЦПК України встановлено, що одним із способів забезпечення судом доказів є витребування доказів.

Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.117 ЦПК України заява про забезпечення доказів повинна містити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається із змісту заяви-клопотання ОСОБА_5 про забезпечення доказів шляхом витребування документів та електронних носіїв інформації, вона не відповідає вимогам п.4 ч.2ст.84, п.п.4,5 ч.1 ст.117 ЦПК України, оскільки не містить жодних посилань на заходи для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів тощо (а.с.5-7виділених матеріалів).

Одними з основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4,5 ч.2ст.2 ЦПК України). Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви ОСОБА_5 про забезпечення доказів, як такої, що не відповідає вимогам закону, на підставі ч.4ст.117 ЦПК України.

Сам по собі факт про те, що ОСОБА_5, яка користується послугами фахівців в галузі права, є інвалідом 1 групи по зору, висновок першої інстанції не спростовує, оскільки інвалідність не звільняє позивача та її представників від виконання зазначених вище вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков