_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7350/18
Провадження № 2/520/5050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року

Київський райсуд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.,

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника ОСОБА_1

Розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Біляївська районна державна адміністрація Одеської області про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом звільнення майна з під арешту,

Встановив,

ОСОБА_2 в червні 2018 року звернувся до суду з позовом про звільнення з під арешту майна, належного йому на праві власності, шляхом скасування постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ, винесену 25.01.2010 року в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Одеської області від 05.08.2008 року про стягнення з фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 на користь Біляєвської районної державної адміністрації Одеської області 16659,77 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала і стверджувала, що виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 16659,77 грн було закрито у відповідності до вимог закону ще в 2012 році. При винесенні постанови про закриття виконавчого провадження державний виконавець постанову про арешт майна та заборону на його відчуження не скасував, про що позивачу стало відомо в 2018 році. ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до Другого Київського ВДВС. 04.06.2018 року виконавча служба сповістила ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для скасування постанови про арешт майна боржника у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, в межах якого була винесена постанова про арешт майна ОСОБА_2

Представник позивача доводить, що наявність арешту на майно ОСОБА_2 - на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 і на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, порушують право власності позивача на це майно, що відновити право позивача є можливим тільки в судовому порядку. Посилаючись на положення ст.16 ЦК України, позивач вимагає ухвалити судове рішення про звільнення майна з під арешту шляхом скасування постанови державного виконавця про арешт майна та заборону на його відчуження.

На обґрунтування своїх вимог позивач надав договір дарування від 27.12.2003 року про спільну часткову власність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3; свідоцтво про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради щодо квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, лист-відповідь Другого Київського ВДВС від 04.06.2018 року, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, рішення господарського суду Одеської області від 05.08.2008 року.

Представник Другого Київського ВДВС до суду не з'явився, про час слухання справи сповіщений, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Третя особа - стягувач за виконавчим провадженням до суду не з'явився, про час слухання справи сповіщений.

Суд дослідив надані позивачем докази, наведені і дійшов висновку, що позов ОСОБА_2

є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 ст. 55 Закону України " Про виконавче провадження" ( в редакції , яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) визначає, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошені заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або вилучені у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна і його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №3/104-08-1860, виданого господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Біляївської райдержадміністрації грошових коштів в сумі 16659,77 грн закрите в 2012 році. При винесенні постанови про закриття провадження, державний виконавець не зняв арешт, накладений на майно боржника та не скасував інші заходи примусового виконання рішення. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що рішення господарського суду від 2008 року до сьогодні не виконане та перебуває на примусовому виконанні в відділі Державної виконавчої служби. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони щодо порушення права власності ОСОБА_2 наявністю арешту на частини квартир, власником яких є ОСОБА_2, а також щодо можливості усунути порушення права тільки в судовому порядку.

Керуючись ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності ОСОБА_2, шляхом скасування постанови державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.01.2010 року про арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 (запис за №9450107 в Єдиному реєстрі заборон) і про арешт 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 (запис №9450122 в Єдиному реєстрі заборон).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.