П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 22-7749 Головуючий у 1-й інстанції: Рибак М.А.

Унікальний №760/13361/18 Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

за участю секретаря Пузикової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю &q?ар;І.В. Трейд&q?но; про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_3 до ТОВ &qust;І.В. Трейд&qu:1; про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки ТОВ &quна;І.В. Трейд&q?у ;, зокрема на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ &q? р;Укрсиббанк&q?ах; в межах позовних вимог на загальну суму 435 553 грн. 48 коп. до набрання законної сили рішенням у справі.

Не погоджуючись з таким вирішенням питання, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката ОСОБА_2, подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову (а.с.20-24).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач, ТОВ &qu>В;І.В. Трейд&q?яц;, у визначений судом строк не подав.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q? У;Про судоустрій і статус суддів&qu ; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q? з;Голос України&q?дя; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &qu=';Прикінцеві та перехідні положення&quро; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &quЗа;Про судоустрій і статус суддів&q?ок; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &qu='; Перехідні положення&q?то; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника позивача, адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника відповідача, адвоката Габрик О.І., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З таким висновком районного суду апеляційний суд може погодитись з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на те, що відповідач не має наміру сплачувати розмір пені позивачу та розпочне процедуру ліквідації одразу ж після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію є лише припущеннями представника позивача та не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року &q?ну;Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&q?о ; (розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В якості підстав для забезпечення позову представник позивача зазначає, що ТОВ &q?бе;І.В. Трейд&q?у ; дізнавшись, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до нього, буде вживати дії, спрямовані на уникнення від відповідальності.

Крім того, представник позивача в заяві про забезпечення позову зазначав, що представники відповідача повідомили інвесторам про відсутність наміру сплачувати пеню за укладеними договорами та про початок ліквідації відповідача після здачі будинку в експлуатацію (а.с.8-10).

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, представник позивача не надав доказів на підтвердження викладених в ній обставин. В апеляційному суді таких доказів стороною позивача також не подано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду про те, що наведені підстави для забезпечення позову є припущеннями та не підтверджують існування реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Сама по собі обставина відмови відповідача сплатити неустойку за порушення зобов'язання, що стало підставою для звернення позивачем до суду за захистом свої прав, не свідчить про те, що відповідачем в майбутньому будуть вживатись дії для ухилення від виконання судових рішень.

В ході апеляційного розгляду справи в судовому засіданні представник позивача, адвокат ОСОБА_2, підтвердив обставину наявності у відповідача нерухомого майна, вартість якого значно перевищує розмір заявлених вимог.

Наявність у відповідача майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача в разі задоволення позову, свідчить про відсутність підстав вважати, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О.Невідома