Справа № 2/593/336/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що її внучка ОСОБА_2 з травня 2017 року не проживає у належному їй на праві особистої власності житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1, а так як реєстрація відповідачки у її будинку перешкоджає їй скористатися своїм правом на оформлення житлово-комунальної субсидії, звернулася до суду з позовом про визнання її особою, що втратила право на користування належним їй житлом.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надіслала письмову заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти задоволення заявлених позивачкою позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та взявши до уваги письмову заяву відповідачки, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та є власником зазначеного будинковолодіння.

Вказаний факт підтверджується поясненнями позивачки та оглянутим у судовому засіданні реєстраційним посвідченням, що було видане 2 березня 1984 року Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації на ім"я позивачки.

Із оглянутої у судовому засіданні будинкової книги видно, що в АДРЕСА_1, з 1 жовтня 2014 року значиться прописаною відповідачка ОСОБА_2.

Пояснення позивачки, які підтверджені оглянутими в судовому засіданні доказами, свідчать про те, що відповідачка по справі ОСОБА_2, яка є внучкою позивачки, ще в травні 2017 року залишила належне їй житло, і з цього часу у ньому не проживає, хоч і по теперішній час значиться прописаною в ньому, а через формальну реєстрацію відповідачки у її житловому будинку вона не має можливості скористатися своїм правом на житлові субсидії, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому вона наполягає на задоволенні її позовних вимог.

А так як судом встановлено, що у належному позивачці житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, проживає лише позивачка, а її внучка ОСОБА_2 у вказаному будинку лише значиться формально прописаною та понад встановлені Законом строки без поважних на те причин у ньому не проживає, то вона втратила право на користування цим житлом, а поскільки позивачка у судовому засіданні наполягає на задоволенні її позовних вимог, а відповідачка, подавши до суду свою письмову заяву, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, тому у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного та к еруючись ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України та ч.2 ст. 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.