Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7484/18 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/7484/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Зосименка О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що 03.10.2018 відбулося судове засідання, до якого відповідач не був готовий. Вказує, що після проведення судового засідання написала заяву про залишення позову без розгляду, вважаючи, що вона необхідна для призначення нового судового засідання. Через півгодини, дізнавшись, що у зв'язку із подачею такої заяви справа розглядатися не буде, подала до канцелярії заяву про відкликання заяви про залишення позову без розгляду. Однак наступного дня їй стало відомо, що ухвалою суду її позов залишено без розгляду. Оскільки наслідки залишення позову без розгляду судом їй не роз'яснені та була подана заява про відкликання відповідної заяви, виходячи із вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, вважає, що у суду не було підстав для залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Вказала, що судом не роз'яснено їй наслідки подання заяви про залишення позову без розгляду, а тому вона вважала, що справа буде розглядатися по суті заявлених нею вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 14.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів (а.с. 1-2).

Ухвалою від 22.06.2018 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду на 09-30 год 03.10.2018 (а.с. 6).

03.10.2018 ОСОБА_1 подала заяву про залишення її позову без розгляду, за наслідками розгляду якої у судовому засіданні 03.10.2018 постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду (а.с. 10, 12).

Із протоколу судового засідання від 03.10.2018 вбачається, що слухання справи розпочато о 09-30 год і закінчено о 09-55 год та проведено без фіксування судового процесу технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. 11).

Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із наявності заяви ОСОБА_1 про залишення її позову без розгляду, а тому вважав, що є підстави для застосування положень п. 5 ч. 1 ст.257 ЦПК України.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК і правил, що їх регулюють.

Зазначені норми Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №1618-ІV від 18.03.2004 аналогічні нормам ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року.

Із матеріалів справи вбачається, що всупереч зазначеним нормам судом першої інстанції не роз'яснено позивачці наслідки залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, подаючи до суду таку заяву ОСОБА_1 не була обізнана про те, що у разі задоволення такого клопотання судом розгляд справи по суті не відбуватиметься та її позовні вимоги судом не розглядатимуться.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відтак, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із аналогічним позовом.

Разом з тим, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вимогами ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи, відповідно до Конституції України.

З огляду на наведене та, ураховуючи скрутне матеріальне становище позивачки, на що вона неодноразово наголошувала в суді апеляційної інстанції, можливість понесення додаткових витрат у зв'язку із необхідністю подання позовної заяви, а також, зважаючи на те, що позовна заява подана ще у червні 2018 року і її вимоги до теперішнього часу по суті не розглянуті, з урахуванням характеру спірних правовідносин, суд вважає, що ОСОБА_1 внаслідок постановлення такої ухвали може бути позбавлена права доступу до правосуддя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм цивільного процесуального законодавства та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий Судді