Провадження № 6/761/774/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Яриновської Є.В.

приватного виконавця Шмідт К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, -

В С Т А Н О В И В :

22.12.2017 року до Шевченківського районного суду міста Києва звернулась Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. № 21441 від 04.10.2017 року про звернення стягнення на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 загальною площею 0,0942 га, що знаходиться с/т «Княжичі», Княжицька сільська рада, Києво-Святошинського району Київської області в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 3330360,89 грн.

06.11.2017 року Приватним виконавцем було розпочате виконавче провадження № 55074442 з примусового виконання вказаного виконавчого напису та в той самий день винесено постанову про арешт земельної ділянки із кадастровим НОМЕР_1.

Вказана земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу належить боржнику ОСОБА_3, разом із тим, право власності на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 не зареєстроване.

Посилаючись на викладене, приватний виконавець просила суд дозволити їй звернути стягнення на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 загальною площею 0,0942 га, що знаходиться с/т «Княжичі», Княжицька сільська рада, Києво-Святошинського району Київської області, право власності на яку не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за боржником ОСОБА_3

В судовому засіданні приватний виконавець подання підтримала та просила суд його задовольнити.

Інші учасники судового розгляду про дату, час і місце розгляду справи не повідомлялись на підставі ч. 11 ст. 440 ЦПК України.

Суд, заслухавши приватного виконавця, дослідивши додані до подання документи приходить до наступних висновків.

Відповідно ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця..

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни знаходиться виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. № 21441 від 04.10.2017 року про звернення стягнення на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 загальною площею 0,0942 га, що знаходиться с/т «Княжичі», Княжицька сільська рада, Києво-Святошинського району Київської області в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 3330360,89 грн.

Вказана земельна ділянка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 12.06.2007 року та була передана ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2614/0607/77-0044 від 12.06.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3

Відповідно до п. 2 іпотечного договору, предмет іпотеки є власністю ОСОБА_3 в майбутньому.

Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12.06.2007 року ОСОБА_3 отримав у власність земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 загальною площею 0,0942 га, що знаходиться с/т «Княжичі», Княжицька сільська рада, Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 09.11.2017 року, відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_3 відсутні. Відповідно до даних НКС власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 є ОСОБА_4

Слід зазначити, що загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон), відповідно до якої звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Відповідно до ч.ч. 4 та 7 статті 51 Закону реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-224цс16: «Норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Приватний виконавець в своєму поданні ставить питання про звернення стягнення на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 загальною площею 0,0942 га, що знаходиться с/т «Княжичі», Княжицька сільська рада, Києво-Святошинського району Київської області (яка стане власністю в майбутньому), право власності на яку не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за боржником ОСОБА_3

Разом із тим, виконавець не позбавлений можливості звернути стягнення на земельну ділянку з метою задоволення вимог іпотекодержателя на підставі виконавчого напису, виданим нотаріусом.

Приватним виконавцем не долучено до подання доказів на підтвердження неможливості звернення стягнення на земельну ділянку на підставі виконавчого напису нотаріуса у передбачений законом спосіб.

Окрім того, матеріали подання не містять відомостей того, що боржнику ОСОБА_3 відомо про існування виконавчого напису, а також про наявність відкритого виконавчого провадження.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця у зв'язку із його передчасністю.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 440 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК