Справа № 132/1349/18
Провадження № 2/132/524/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 19 квітня 2016 року у Калинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 36.

Від сумісного проживання мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного проживання та в інтересах сімї, вони, разом із відповідачкою, за кошти сімейного бюджету, придбали квартиру АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2016 року покупцем вказаної квартири зазначено відповідачку ОСОБА_2

Згідно п. 3 ч. 4 вказаного договору «Придбання квартири за цим договором вчиняється ОСОБА_2 з письмової та нотаріально оформленої згоди її чоловіка ОСОБА_1».

Таким чином, вказана квартира є спільною сумісною власністю, так як придбана в період шлюбу.

На даний час відповідачка не визнає за позивачем право власності на половину вказаного спільного майна, тому звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи наявна заява в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявна заява в якій вона позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю та просить справу розглянути у її відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб 19 квітня 2016 року у Калинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 36.

Від сумісного проживання мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного проживання та в інтересах сімї, сторони, за кошти сімейного бюджету, придбали квартиру АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2016 року покупцем вказаної квартири зазначено відповідачку ОСОБА_2

Згідно п. 3 ч. 4 вказаного договору «Придбання квартири за цим договором вчиняється ОСОБА_2 з письмової та нотаріально оформленої згоди її чоловіка ОСОБА_1».

Вказана квартира являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю як позивача ОСОБА_1 так і відповідачки ОСОБА_2

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Так , в спільній сумісній власності позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 перебуває квартира № 2, загальною площею 64,6 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат площею 15,6 кв.м., 6,6 кв.м., 7,1 кв.м. та 20,0 кв.м., коридору площею 6,4 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м., кладової площею 0,7 кв.м.

Відповідно до позовної заяви та письмової заяви відповідачки ОСОБА_2, сторони просять розділити належну їм квартиру шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири № 2 в житловому будинку № 19, по вулиці Шевченка, в м. Калинівка, Вінницької області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири № 2 в житловому будинку № 19, по вулиці Шевченка, в м. Калинівка, Вінницької області, що належить ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: