ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2493/17
Провадження №2/477/205/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особипідприємця ОСОБА_4

про відшкодування збитків

в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 34638,00 грн., які складаються з суми збитків в розмірі 14728,00 грн., суми вартості відновлювальних робіт в розмірі 4910,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 27 червня 2017 року між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладено договір на монтаж (установку) натяжних стель №1170601, згідно якого він прийняв на себе зобовязання з установки натяжних стель відповідно до робочих креслень і виставленому рахунку, що є невідємною частиною цього договору, на обєкті, розташованому в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області по вул. Шкільній, 15.

За своєю суттю правовідносини, які склались між сторонами, є договором надання послуг та договором побутового підряду.

18 серпня 2017 року позивач як замовник прийняла, а відповідач як виконавець передав виконані роботи, про що зазначено у акті приймання здачі робіт, виконаних за даним договором.

20 серпня 2017 року кріплення люстри, що здійснювалось відповідачем, відірвалось від стелі і люстра впала на підлогу та розбилась. Вартість люстри становить 14728,00 грн., вартість відновлювальних робіт становить 4910,00 грн.

Крім матеріальної шкоди позивачу також було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 15000,00 грн. Моральну шкоду обґрунтовує перебуванням її в наслідок події в стані стресу та наявність в неї моральних страждань. Грошові кошти для придбання люстри та монтажу натяжних стель збирались нею протягом тривалого часу. Люстра впала на підлогу, розбилась, пошкодила стелю в той час, коли в домі перебували її онуки, їм не було завдано шкоди, але вони отримали психологічну травму та шок від події, яка відбулась. Вона неодноразова зверталась до відповідача з вимогою про повернення коштів та виправлення пошкоджень але відповідач не виконував ці вимоги. В звязку з цим їй довелося шукати гроші для самостійного вирішення цього питання, але через брак коштів вона тривалий час не могла вночі спокійно спати, хвилюючись та міркуючи, як вирішити свої проблеми матеріального характеру.

Протиправними діями відповідача її моральному здоровю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями.

Тривалий стрес привів до нервового розладу, постійної головної болі, відсутності здорового сну, що призвело до додаткових моральних страждань, збільшуючи їх тривалість, та до загострення вже наявних у позивача хронічних захворювань.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та вказав, що 27 червня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 (замовником) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (виконавцем) було укладено договір на монтаж (установку) натяжних стель № 1170601. Відповідно до умов договору виконавець взяв на себе обовязок виключно щодо виготовлення та встановлення натяжних стель, при цьому обовязку щодо монтажу освітлювальних приборів, зокрема, люстри, згідно умов договору визначено не було.

У акті приймання - здачі робіт, виконаних за даним договором, складеного 18 серпня 2017 року вказано, що виконавцем виконана робота, монтаж (установка) натяжних стель, яка проведена у строки, передбачені пунктом 2.4 цього договору.

При цьому, ні в договорі, ні в акті не зазначений обовязок виконавця щодо монтажу люстри. Таким чином, роботи по монтажу люстри не входили до обовязку виконавця згідно договору, а тому вимоги позивача є безпідставними. Отже, відповідач заперечує проти існування підстав для настання з його боку цивільно-правової відповідальності взагалі, а тому вважає що дана позовна заява задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання 12 жовтня 2018 року не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

З письмових додаткових пояснень відповідача, надісланих 18 травня 2018 року, вбачається, що у позовній заяві позивач не обґрунтувала того, що люстра (відносно падіння якої виник спір) не підлягає ремонту, а тому виникла необхідність купувати нову.

Таких відомостей немає, як і інформації стосовно того, де знаходиться розбита люстра. Позивач не запропонував відповідачу полагодити її за власний кошт чи принаймні забрати собі, відшкодувавши її вартість.

Разом з тим, у висновку експерта та у позовній заяві не зазначені ні марка, ні модель люстри, ні жодних інших ознак, які б підтвердили те, що розбилась саме та люстра, яка була куплена позивачем 20 лютого 2017 року, за суму 12 019, 00 грн., із назвою «LMS 02/12 - к 3060», у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 У висновку експерта зазначено, що перевірялась якась люстра, однак невідомо чи саме та, що зазначена в копіях чеків, наданих позивачем разом із позовною заявою.

Обєкт дослідження не був ідентифікований експертом за чеками та технічною документацією( паспортом) люстри, а тому посилання у позовній заяві про те, що впала та розбилась саме та люстра, яка була придбана 20 лютого 2017 року вартістю 12 019, 00 грн. - є припущенням, вигідним для позивача. У копії квитанції від 5 вересня 2017 року зазначений товар із такою назвою - « LMS 02/12 - к 3060 12 Yaw Т 14», однак назва попередньої люстри «LMS 02/12 - к 3060», отже, позивач повторно придбав люстру іншої моделі, вартість якої дорожче попередньої, та просить відшкодувати відповідача її вартість.

Позивач не надала технічної документації на люстру, де були б зазначені назва цієї люстри, її модель, марка, особа виробника та інші відомості, що дає можливість перевірити її реальну вартість. З відомостей у товарних чеків неможливо чітко встановити, яка саме люстра була продана, її модель, особу виробника та інші дані. Експерт також не поцікавився цією документацією при виконанні свого висновку.

Отже, вимога про відшкодування збитків у розмірі 14 278,00 грн. (вартість нової люстри) є необґрунтованою.

Відповідач в додаткових поясненнях також пояснив, що позивач просить відшкодувати вартість відновлювальних робіт в розмірі 4910, 00 грн., однак незрозуміло, чим була викликана необхідність здійснювати ремонті роботи натяжних стель, адже позивач не надала доказів причинного звязку між падінням люстри та пошкодженням натяжних стель.

Водночас, у разі не доведеності обґрунтованості попередньої вимоги, вимога щодо відшкодування вартості відновлювальних робіт в розмірі 4910, 00 грн. не може бути спрямована до відповідача.

Також обставини, на які посилається позивач, як на обґрунтування нанесення їй моральної шкоди не підтверджуються відповідними доказами. Позивачем не було надано довідок лікарів, якими були зафіксовані, зазначені в позовній заяві «психологічна травма», «шок», «нервовість», «значна шкода моральному здоровю», «характер та час страждань».

Отже, як вбачається із договору про монтаж натяжних стель, акту прийому - передачі робіт, гарантійного талону на результат робіт, відповідач зобовязувався надати позивачці виключно роботи щодо встановлення (монтажу) натяжних стель, водночас

як про монтаж люстри не йшлось. Відповідно до пункту 2.11 договору обсяг робіт може бути змінений за письмовою згодою замовника. В такому випадку укладається додаткова угода, в якій зазначаються нові терміни, нова вартість робіт і термін оплати.

Однак, письмової вимоги від позивача виконавець не отримував, додаткова угода щодо монтажу люстри не укладалась.

Відповідач не виключає, що позивач могла окремо домовитись із кимось з осіб,

залучених відповідачем, про встановлення люстри після монтажу навісних стель в окремому порядку.

В такому випадку, між позивачем і особою, що встановила люстру, після

виконання робіт на монтаж натяжних стель, була укладена окрема домовленість щодо

монтажу люстри, яка не стосувалась відповідача, не створювала для останнього жодних

зобовязань і відповідальності.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

27 червня 2018 року між позивачем ОСОБА_2 (замовником) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (виконавцем) було укладено договір на монтаж (установку) натяжних стель №1170601 (далі Договір) (а.с.11-12).

Згідно пункту 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання з установки натяжних стель відповідно до робочих креслень і виставленому рахунку, що є невідємною частиною цього договору на обєкті виконавця, розташованому в с. Галицинове по вул. Шкільній, буд. 15.

Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склались між сторонами, є договором надання послуг та договором побутового підряду, тому вони регулюються положеннями Глави 61 ЦК України «Підряд», Глави 63 «Послуги. Загальні положення» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно статті 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

У відповідності до статті 868 ЦК України підрядник зобовязаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобовязаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Згідно частин 1, 2 статті 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

2) розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Згідно до статті 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до положень частини 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Згідно частини 10 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоровю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Згідно акту приймання-здачі робіт, виконаних за договором від 27 червня 2017 року №1170601, складеного 18 серпня 2017 року, ОСОБА_2 (замовник) та фізична особа підприємець ОСОБА_4 (виконавець) склали цей акт про те, що виконана робота, монтаж (установка) натяжних стель проведена у строки, зазначені в пункті 2.4 цього договору і в належному порядку оформлена, договірна ціна становить 13600,00 грн. (а.с.15).

Відповідно до товарного чеку від 20 лютого 2017 року, вартість люстри «LMS 02/12 - к 3060» придбаної у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 становить 12019, 00 грн. (а.с.16).

20 серпня 2017 року кріплення люстри, що здійснювалось відповідачем, відірвалось від стелі і люстра впала на підлогу та розбилась.

Відповідно до звіту №130-20-08-2017 про проведення технічного обстеження монтажу стельової люстри, встановленої в житловому домі № 15 по вул. Шкільній в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області, за результатами проведення технічного обстеження монтажу стелевої люстри у кімнаті 1-4 житлового будинку встановлено, що при монтажних роботах з встановлення люстри було прийнято помилкове технічне рішення по кріпленню люстри до стелі дюбель цвяхом, який не має фіксатора в бетонному перекритті (а.с.24-45).

Позивач ОСОБА_2, допитана в судовому засіданні в якості свідка суду пояснила, що 27 червня 2017 року між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладено договір на монтаж (установку) натяжних стель в кімнаті її будинку в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області по вул. Шкільній, 15, Під час оформлення замовлення з відповідачем було обговорено наявність у неї освітлювальних приладів, які необхідно установити разом з натяжною стелею, щоб стеля була повністю готова. Відповідач зазначив, що послуги щодо встановлення освітлювальних приладів включається до обєму робіт та визначив загальну вартість його послуг в сумі 13600,00 грн. Також зазначила, що домовлялася тільки з відповідачем про монтаж (установку) натяжних стель, кріплення люстри та освітлюючих приладів до стелі, окремо з іншими особами про кріплення люстри вона не домовлялася, додаткові кошти працівникам відповідача, які виконували роботи по договору, не сплачувала. Люстру вона придбала за 12019, 00 грн. 18 серпня 2018 року всі роботи, а саме установка натяжних стель в кімнаті та кріплення люстри до стелі, були виконані відповідачем. До стелі відповідачем було також прикріплено 8 освітлювальних приладів (світильників). В договорі є посилання на освітлювальні прилади загальною кількістю 9 штук, тобто 8 світильників і люстра. 20 серпня 2017 року кріплення люстри, що здійснювалось відповідачем, відірвалась від стелі, люстра впала на підлогу та розбилась. Її звернення по відшкодуванню збитків відповідачем були проігноровані. Тому вона придбала нову люстру яка повністю ідентична з розбитою люстрою за 14728, 00 грн. та домовилася з ТЗоВ «Суфіт» про полагодження натяжних стель в кімнаті та про кріплення люстри, вартість відновлювальних робіт склала 4910,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що він проживає з позивачем в одному будинку в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області по вул. Шкільній, 15 та є чоловіком її доньки. Він був присутнім при оформленні замовлення, обговоренні умов надання послуг та при укладанні договору між сторонами. Предметом договору було установка натяжних стель в кімнаті будинку, кріплення люстри та освітлювальних приладів до стелі. Через декілька днів після виконання робіт люстра, кріплення якої здійснювалось відповідачем, впала на підлогу та розбилась. Всі звернення позивача по відшкодуванню збитків відповідачем ігнорувалися. Йому відомо, що позивач придбала нову люстру, яка повністю ідентична з розбитою люстрою та домовилася з ТЗоВ «Суфіт» про полагодження натяжних стель в кімнаті та про кріплення люстри.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що відповідно до умов договору виконавець взяв на себе обовязок виключно щодо виготовлення та встановлення натяжних стель, а обовязку щодо монтажу освітлювальних приладів, зокрема, люстри, згідно умов договору визначено не було, з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

У відповідності до статті 868 ЦК України підрядник зобовязаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору.

Згідно пункту 2.12 Договору від 27 червня 2017 року №1170601, якщо роботи виконуються із застосуванням світильників та інших комплектуючих «Замовника», то «Замовник» зобовязується надати їх «Виконавцю» не пізніше дати сплати суми, зазначеної в пункті 4.2.1.

Пунктом 7.2 Договору, яким встановленні положення щодо гарантій «Виконавця» за Договором, передбачено, що гарантія на освітлювальне обладнання не поширюється.

Положення, зазначені в пунктах 2.12 та 7.2 Договору спростовують доводи відповідача про те, що він взагалі не займається установкою світильного обладнання, а лише виконує роботи по установці натяжних стель. Але ж ці пункти Договору підтверджують те, що до предмету договору «установка натяжних стель» включено послугу установки світильників та інших комплектуючих, якщо «Замовник» виявив таке бажання.

В останньому абзаці Договору визначено: «Замовник: Сума передоплати склала: 7000 грн. Сатин 303+Лак303+установка (303) 19м. Кількість освітлювальних приладів 9 шт.».

Суд розцінює обставини, які визначені у вказаному пункті, як затвердження Позивачем (Замовником) суми передоплати по Договору, кількості матеріалу, який буде використовуватись при виконанні робіт, а вказівка на кількість освітлювальних приладів в цьому пункті Договору, підтверджує факт виявлення Замовником бажання установити Виконавцем освітлювальні прилади, а тому ця послуга є предметом Договору «установка натяжних стель».

Тобто, при укладенні Договору сторони погодили всі істотні умови цього договору та предметом договору було установка натяжних стель в кімнаті будинку, кріплення люстри та освітлювальних приладів до стелі.

Вказане підтверджується і показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Отже, доводи відповідача про те, що предмет Договору, акт виконаних робіт не містять інформації про виконання ним установки освітлювального обладнання, спростовуються самим Договором, показаннями свідків, а така позиція відповідача свідчить про недобросовісність його поведінки, яка полягає у використанні ним нечітких, двозначних визначень предмету Договору, що вводить в оману споживача, та сприяє в подальшому уникнути відповідачу відповідальності.

Доводи відповідача щодо не можливості ідентифікувати ідентичність люстри, яка розбилась, з люстрою, яка буда придбана позивачем для заміни, спростовується товарними чеками від 20 лютого 2017 року та від 05 вересня 2017 року, згідно яких модель люстр ідентична, але в чеку від 05 вересня 2017 року, ще додаткового дописані технічні її характеристики.

На думку суду, відмінність вартості люстри станом на 20 лютого 2017 року та на 05 вересня 2017 року повязано зі зростанням ціни на неї, що підтверджується показаннями, допитаних в судовому засіданні свідків.

Згідно частини 1 статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобовязання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно товарного чеку від 05 вересня 2017 року вартість люстри « LMS 02/12 - к 3060 12 Yaw Т 14» придбаної у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 становить 14728,00 грн. (а.с.16).

Вартість відновлювальних робіт становить 4910,00 грн., що підтверджується договором на монтаж (встановлення) натяжних стель № 1170901 від 01 вересня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТзоВ «Суфіт» та актом приймання-здачі виконаних робіт від 18 вересня 2017року (а.с.17-18, 21).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що ефективним способом захистом порушеного права позивача є стягнення з відповідача збитків в сумі 14728,00 грн. та вартості відновлювальних робіт в сумі 4910,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини 4 та 5 зазначеної статі, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 3 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно пункту 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За принципом змагальності сторін, визначеного в статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок порушення її прав як споживача її моральному здоровю спричинено значної шкоди, весь період намагання поновити порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями,тривалий стрес привів до нервового розладу, постійної головної болі, відсутності здорового сну, що призвело до додаткових моральних страждань, та до загострення вже наявних у позивача хронічних захворювань. Розмір моральної шкоди вона оцінює у 15000,00 грн.

З урахуванням обставин справи, наданих доказів на підтвердження цих позовних вимог, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає вимоги позивача про стягнення завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано договір від 27 листопада 2016 року про надання адвокатських послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №555 від 19 жовтня 2009 року, виданого Миколаївською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (а.с.46-48).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 11 червня 2018 року № 20 ОСОБА_2 сплатила адвокату ОСОБА_3 6800, 00 грн. за договором про надання правової допомоги (а.с.179).

Згідно акту здачіприйняття виконаних робіт (надання послуг) адвокатом ОСОБА_3 було надано наступну правову допомогу: попередня консультація з приводу характеру спірних правовідносин, вивчення матеріалів справи, надання правового висновку адвокатом, вартістю 1600,00 грн. підготовка позовної заяви, формування пакету документів для звернення до суду, вартістю 2000,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 27 грудня 2017 року, вартістю 800, 00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 25 січня 2018 року, вартістю 800, 00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 27 березня 2018 року, вартістю 800, 00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 11 червня 2018 року, вартістю 800, 00 грн. (а.с.178).

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає за можливе стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6800,00 грн.

Враховуючи, що згідно положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, тому на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України його необхідно стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особипідприємця ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 26938,00 грн., що складається з:

14728,00 грн. суми збитків;

4910,00 грн. вартості відновлювальних робіт;

500,00 грн. моральної шкоди;

6800,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особипідприємця ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Лимани Вітовського району Миколаївської області, паспорт серії ЕО №584446, виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 18 серпня 1998 року, зареєстрована за місцем проживання с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області по вул. Шкільній, 15;

відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2018 року.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО