Справа № 524/8722/16-ц
Провадження №2/524/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі :

Головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Воблікової І.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи - Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання права власності та встановлення порядку користування майном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом про визнання права власності та встановлення порядку користування майном. Уточнивши свої позовні вимог, ОСОБА_1 просила визнати за нею та ОСОБА_6 по ? частині земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1; встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою та АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М., зареєстроване в реєстрі №5-393 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, виданий 20.11.2008 Управлінням Держкомзему у м.Кременчуці Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2008 №5-393 на ім'я ОСОБА_3.

І. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач, ОСОБА_1, мотивувала тим, що за життя її чоловіка, ОСОБА_8, вони побудували будинок на земельній ділянці площею 295 кв.м. Після смерті ОСОБА_8 з'ясувалось, що за життя останній склав заповіт, за яким усе своє майно він заповідав своїй сестрі - ОСОБА_3.

16.01.2008 вона, ОСОБА_1, отримала свідоцтво про право власності 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя, зокрема на 1/4 частину житлового будинку з господарськими АДРЕСА_1. Земельна ділянка, на якій розміщений вказаний будинок, за життя була передана ОСОБА_8 у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 проживала у АДРЕСА_1 і вважала, що їй як власнику частини будинку належить частка землі, яка відповідає розміру її частки у нерухомому майні. З огляду на похилий вік і необхідність стороннього догляду, у 2014 році вона переїхала проживати до людей, які здійснюють за нею догляд. В 2016 році вона дізналась, що відповідач ОСОБА_3 не допускає їх на подвір'я домоволодіння, оскільки вважає себе одноособовим власником всього майна.

Оскільки про те, що відповідач не визнає її право як співвласника домоволодіння та земельної ділянки позивачу стало відомо в 2016 році, позивач вважає що перебіг позовної давності розпочався з літа 2016 року. Просила суд поновити їй строки звернення до суду із вказаним позовом.

ІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що ОСОБА_1 не зверталась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним і не оскаржувала отримання нею, ОСОБА_3 державного акту на спірну земельну ділянку. ОСОБА_3 подала заяву про застосування строку позовної давності у якій вказала, що позивач пропустила позовну давність, перебіг якої розпочався 12.02.2008, коли остання зареєструвала право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими АДРЕСА_1 і не навела поважних причин пропуску цього строку.

Представник відповідача зазначив, що відповідач не чинить позивачу перешкод у користуванні належною їй частиною будинку. Позивач з власної волі не проживає у будинку. Просив суд врахувати, що в 2008 році ОСОБА_1 написала відповідачу розписку, копія якої наявна в матеріалах справи, згідно якої вона не має ніяких претензій до ОСОБА_3 з приводу спадщини.

Вважав, що позивач не довела суду того, що її права порушені відповідачем.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало суду письмові пояснення в яких зазначило, що Управління не розпоряджається землями, які знаходяться у комунальній та приватній власності.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

04.10.1956 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1./дошлюбне прізвище - ОСОБА_1/ було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7За рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 08.08.1997 №830 ОСОБА_8 передана у приватну власність земельна ділянка по АДРЕСА_1

На підставі рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 15.02.1999 №235 ОСОБА_8 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0295 гектарів в межах згідно з планом, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5(а.с.54).

Також, на підставі договору на право побудови, посвідченого Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 05.02.1958 за р.№1282/1, зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №46 за р.№5167, ОСОБА_8 був власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 повторно виданого 21.07.2016 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М., 16.01.2008 на ім'я ОСОБА_1, як дружини ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5, було видано свідоцтво про право власності на ? частину в спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. Спільне майно складається з 1/2 частини житлового будинку літ. «А, а, а1, ап», з господарськими АДРЕСА_1.

14.01.2008 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М. на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_8 на 1/4 частину житлового будинку з господарськими АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.06.2008 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М. на ім'я ОСОБА_3, 20.11.2008 Управлінням Держкомзему у м.Кременчуці Полтавської області було видано Державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0295 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

IV. НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно(ст. 355 ЦК України)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

В ч.1 ст.120 Земельного кодексу України(в редакції, яка діяла на час отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину) зазначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

V.ОЦІНКА СУДУ

В судовому засіданні судом було встановлено, що між сторонами склались напружені, майже неприязні стосунки, що фактично виключає можливість позасудового врегулювання питання щодо користування спільним майном - житловим будинком. У зв'язку із цим, суд вважає вимоги позивача щодо встановлення порядку користування житловим будинком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року експертом було визначено лише один можливий порядок користування будинком за яким: 1-му співвласнику виділяється прибудова «2-3» площею 5,9 м2 та кімната «2-4» площею 6,5 м2, а другом співвласнику - кімнату «2-5», площею 18,9 м2, в спільному користуванні співвласників залишається: коридор «2-1», кухню «2-2», передпокій «2-6» та прибудову «2-7», загальною площею 20,9 м.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Положення ст.120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

З огляду на те, що позивач набула право власності на частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, яка була приватизована ОСОБА_8, відповідно до ст.120 ЗК України ОСОБА_1 має право на набуття у власність частини такої земельної ділянки. Отже, в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки її право на набуття у власність частини земельної ділянки, як власника частини домоволодіння, розташованого на ній є порушеним.

З приводу доводів відповідача про те, що позивачем було пропущено строки звернення до суду, суд зазначає наступне.

Перебіг позовної давності починається від дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що про порушення своїх прав вона дізналась в 2016 році, коли ОСОБА_3 не допустила на подвір'я домоволодіння осіб, які здійснюють за нею догляд, повідомивши їм про те, що вона є одноособовим власником. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що до 2014 року вона проживала у спірному будинку, безперешкодно користувалась земельною ділянкою і не вважала що її права як власника порушені відповідачем.

Також суд враховує похилий вік позивача і відсутність у неї родичів, стан її здоров'я, юридичну необізнаність, а також відсутність доказів, які б спростовували той факт, що про порушення своїх прав вона дізналась влітку 2016 року.

Проаналізувавши вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строки звернення із позовом за захистом своїх прав.

Отже, вимоги позивача про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки, яка відповідає розміру її частки права власності у спільному майні - будинку, розташованому в АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення судом вказаних вимог, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року та державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, виданий 20.11.2008, на ім'я ОСОБА_10 підлягають визнанню недійсними в частині видачі на ? частку спадкового майна - приватизованої земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на те, що відповідач не визнає право власності позивача на ? частину земельної ділянки, а також приймаючи до уваги відносини, що склались між сторонами, суд також вважає за можливе встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року(2й варіант), виділивши кожному із співвласників в користування 147,5 м2, з них по земельній ділянці спільного користування 83,5 м2, по земельній ділянці індивідуального користування 64 м2

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача, ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із проведенням експертизи в сумі 6111,20 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності та встановлення порядку користування майном - задовольнити.

Встановити наступний порядок користування ? частиною житлового будинку по АДРЕСА_1

Виділити в користування ОСОБА_1 на ? частину АДРЕСА_1: кімнату «2-5», площею 18,9 м2, яка в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена зеленим кольором;

Виділити в користування ОСОБА_3 на ? частину АДРЕСА_1: прибудову «2-3» площею 5,9 м2 та кімнату «2-4» площею 6,5 м2, які в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначені синім кольором;

В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити: коридор «2-1», кухню «2-2», передпокій «2-6» та прибудову «2-7», загальною площею 20,9 м2, які в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначені червоним кольором.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Роженко Л.М., зареєстроване в реєстрі №5-393, в частині його видачі на ? частку спадкового майна - приватизованої земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, виданий 20.11.2008 Управлінням Держкомзему у м.Кременчуці Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2008 №5-393 на ім'я ОСОБА_3 в частині його видачі на ? частку земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3.

Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0295 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1:

виділити в користування ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями - земельну ділянку площею 147,5 м2, з них по земельній ділянці спільного користування 83,5 м2 (яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена червоним кольором), по земельній ділянці індивідуального користування 64 м2, яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена зеленим кольором;

виділити в користування ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями - земельну ділянку площею 147,5 м2, з них по земельній ділянці спільного користування 83,5 м2(яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена червоним кольором), по земельній ділянці індивідуального користування 64 м2, яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена синім кольором.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із проведенням експертизи в сумі 6111,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць