Справа № 464/3600/18
пр.№ 2/464/1328/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі, еквівалентному 5 000 доларів США станом на день ухвалення рішення, 8 888 грн. 3% річних та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.05.2015 надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, що в еквіваленті станом на день укладення договору становило 105 200 грн., які останній зобовязався повернути до 01.09.2015, про що склав відповідну розписку. Однак, свої зобовязання за договором позики відповідач не виконав та не повернув суму позики, а тому просить стягнути з нього суму позики та 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій на підставі ч. 1 ст. 206 ЦПК України, розуміючи наслідки відповідної процесуальної дії, позов визнав повністю, просить розглядати справу у його відсутності.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.Розписка має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається зі змісту копії розписки від 29.05.2015, ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_3 в борг суму в розмірі 5 000 доларів США, які зобовязався повернути до 01.09.2015.

Вказана розписка в судовому порядку відповідачем не оспорювалася, факт її підписання відповідачем підтверджує передачу позивачем грошових коштів та зобовязання їх повернення. Отже, в даній розписці містяться всі умови договору позики, визначені положеннями ст. 1046 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 5 000 доларів США, що в еквіваленті станом на день ухвалення рішення (з розрахунку 1 долар США = 28, 09 грн.) становить 140 450 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з умовами договору позики відповідач зобов'язався повернути позичені кошти до 01.09.2015, відтак, кількість прострочених днів з 02.09.2015 по 26.06.2018 складає 1 029 днів.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, та який визнається відповідачем, сума відсотків за користування коштами за вищевказаний період складає 8 888 грн.

З огляду на викладене, у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання по поверненню боргу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за кожен прострочений день, що становить 8 888 грн.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ст. 137 ЦПК України, за якими за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з наданих суду документів, зокрема, акту виконаних робіт від 26.06.2018, складеного на підставі договору про надання правової допомоги від 25.06.2018, укладеного між ОСОБА_3 та Адвокатським обєднанням «Мицик і Партнери», та квитанції №ПН236 від 11.09.2018, сума понесених позивачем витрат, повязаних з професійною правничою допомогою у даній справі, складає 2 250 грн., а тому така підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Встановлено, що позивачем понесено витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 398 грн., а тому враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 699 грн., а решту судового збору в розмірі 699 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) в користь ОСОБА_3 (РНОКПП 1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість за договором позики від 29.05.2015 в розмірі 5 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 09.10.2018 становить 140 450 (сто сорок тисяч чотириста пятдесят) гривень.

Повернути ОСОБА_3 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду відповідно до квитанції № ПН146 від 27.06.2018, в розмірі 699 (шістсот девяносто девять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 250 (дві тисячі двісті пятдесят) гривень та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 699 (шістсот девяносто девять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча