Справа №:755/7110/18
У Х В А Л А

"18" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про визнання договору дарування нерухомого майна удаваним правочином та застосування наслідків його удаваності,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває означена цивільна справа.

16 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Мотивуючи тим, що 1/2 частини вказаної квартири на підставі договору дарування, укладеного 29 січня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. належить ОСОБА_3 Інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу по справі - ОСОБА_1

Проте, вказаний договір дарування оспорюється позивачем, оскільки був вчинений відповідачами для приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу ? частини квартири.

Новий співвласник ОСОБА_3, без згоди позивача, як іншого співвласника квартири АДРЕСА_1, вселив сторонню особу ОСОБА_5, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме вчинення крадіжки майна позивача, яке знаходилось у спірній квартирі.

01 вересня 2018 року ОСОБА_3 без згоди позивача уклав новий договір оренди всієї квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_6, який вселився у одну кімнату та користується належною позивачу технікою. Крім того, відповідач ОСОБА_3 не сплачує кошти за утримання квартири та має намір подальшого її відчуження третій особі.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки належне на праві власності майно ОСОБА_3 може бути ним відчужене, що змушує його звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Ухвалою Дніпровського районного суду в м. Києві від 31 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про визнання договору дарування нерухомого майна удаваним правочином та застосування наслідків його удаваності.

Предметом спору є визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 удаваним правочином та застосування наслідків його удаваності.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 2003 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях. (а.с. 10).

Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 04 лютого 2018 року №112756832 право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору дарування посвідченого 29 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. (а.с. 30)

Згідно із ухвалою Дніпровського районного суду в м. Києві від 05 вересня 2018 року до суду надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками відносно ОСОБА_5, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Цивільний позовом ОСОБА_1 про відшкодування завданих ОСОБА_5 збитків за фактом таємного заволодіння його майном, а також визнання недійсним договору оренди 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишено без руху.

За даними договору оренди від 01 вересня 2018 року, ОСОБА_3 надав у користування ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, площею 69,4 кв.м.

У пункті 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дотримуючись зазначених вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачем наведено обставини та надано докази того, що між сторонами дійсно виник спір, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити ефективний захист порушених прав позивача.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, є належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 259-261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з моменту її підписання через Дніпровський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

С у д д я : О.О.Астахова