Справа № 331/2488/18
Провадження № 2 /331/1219/2018
16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Антоненко М.В.
за участю секретаря Андрієнко С.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційних витрат та 3 % річних за поставлену теплову енергію,
Позивач ОСОБА_1 ««МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 16.05.2018 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційних витрат та 3 % річних за поставлену теплову енергію.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 "Міські теплові мережі" м. Запоріжжя уклав з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 договір «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді" № 600452 від 01.07.2009 року.
Згідно п. 1.1 Договору позивач взяв зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді відповідачу, а відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами з терміни та порядку встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.
Позивач в період з червня 2015 року по березень 2016 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 5011,28 грн.
Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом - є календарний місяць.
Підставою для розрахунків відповідача з позивачем, згідно п. 6.3 Договору, є рахунок та акт приймання-передачі.
Згідно п. 6.7 Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну.
Споживач, згідно п. 6.6.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання.
Згідно пункту 6.6.2. договору „У разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п.6.6.1. договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.
Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу ОСОБА_1 „МТМ" не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув.
Позивачем направлялися на адресу відповідача претензії про погашення заборгованості за теплову енергію, однак споживач відповіді на претензії не надав, заборгованість не сплатив.
Відповідно до п. 3.2.6 Договору Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.
Згідно з приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що кожна зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», серед основних обов'язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.
Згідно положень п. 40 Правил користування тепловою енергією, Споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором.
Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Невиконанням своїх грошових зобов'язань споживач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору.
Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з Теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»).
Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманої теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 5011,28 грн.
Відповідальність споживача за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію закріплено в п 7.2.8. Договору, яким передбачено нарахування пені. Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від 22.11.1996 року за прострочку грошових зобов'язань боржники платять кредиторам пеню в розмірі, який встановлюється договором, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, в який стягується пеня.
Відповідальність споживача за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію закріплено в п 7.2.8. Договору, яким передбачено нарахування пені. Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від 22.11.1996 року за прострочку грошових зобов'язань боржники платять кредиторам пеню в розмірі, який встановлюється договором, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, в який стягується пеня.
Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційних витрат та 3 % річних за поставлену теплову енергію - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2018 року .
Суддя: М.В. Антоненко