Справа № 462/3529/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення недорахованої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв»язку з порушення строків її виплати,

встановив:

Позивач в червні 2018р. звернувся до суду із позовом, збільшивши в подальшому позовні вимоги, та просить стягнути із відповідача недораховану заробітну плату за період з 01.01.2010р. по 27.12.2014р. в сумі 34407 грн. 67 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв»язку з порушення строків її виплати в сумі 48848 грн. 53 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 09.02.2006р. був прийнятий машиністом-обхідником з котельного устаткування третьої групи котлотурбінного цеху, згідно наказу №36-к від 09.02.2006р. 14.02.2006р. він був переведений машиністом котлів третьої групи в цьому ж цеху, згідно наказу №42-к від 14.02.2006р. 01.09.2007р. був переведений в Теплоелектроцентраль-1 машиністом котлів третьої групи котлотурбінного цеху, згідно наказу №311-к від 31.08.2007р. 25.10.2008р. переведений оператором котельні на котельню по вул.Надійній, 2, згідно наказу №579-к від 24.10.2008р. 17.04.2009р. дану котельню було перейменовано на Теплоцентраль «Південна», згідно наказу №66 від 17.04.2009р. 27.12.2014р. він був звільнений за станом здоровя, що перешкоджає продовженню роботи, згідно п.2 ст.40 КЗпП України, відповідно до наказу №750-к від 26.12.2014р. Починаючи з 01 січня 2010р. по дату його звільнення відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недонарахування та недоплати йому за вищевказаний період належної йому заробітної плати. Відтак, при нарахуванні заробітної плати відповідач недотримувався умов Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки та 2012-2013 роки; Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки; Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2010-2011 роки; Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднання роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2012-2014 роки. Відповідач всупереч вищезазначеним положенням законодавства самостійно встановлювався розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду з суттєвим заниженням розміру мінімальної заробітної плати, що призвело до не нарахування та, відповідно, виплати йому в повному розмірі заробітної плати за спірний період. Відтак, відповідачем за період з 01.01.2010р. по 27.12.2014р. недорахувано та не виплачено позивачу заробітну плату в сумі 34407 грн. 67 коп. У звязку з порушенням строків виплати заробітної плати позивачем було зроблено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків її виплати, яка станом на 01.06.2018р. складає 48848 грн. 53 коп. У звязку з чим, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив і доповнила, що при здійсненні розрахунку заборгованості по заробітній платі позивача, суми відповідачем округлювалися, а тому виникла незначна розбіжність в таких. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, дала пояснення аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву та просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

ОСОБА_4 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

ОСОБА_4 із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Судом встановлено, що з 09.02.2006р. до 27.12.2014р. ОСОБА_5 працював в ЛМКП «Львівтеплоенерго», зокрема 09.02.2006р. він був прийнятий машиністом-обхідником з котельного устаткування третьої групи котлотурбінного цеху, згідно наказу №36-к від 09.02.2006р; 14.02.2006р. був переведений машиністом котлів третьої групи в цьому ж цеху, згідно наказу №42-к від 14.02.2006р.; 01.09.2007р. був переведений в Теплоелектроцентраль-1 машиністом котлів третьої групи котлотурбінного цеху, згідно наказу №311-к від 31.08.2007р.; 25.10.2008р. переведений оператором котельні на котельню по вул.Надійній, 2, згідно наказу №579-к від 24.10.2008р. 17.04.2009р. дану котельню було перейменовано на Теплоцентраль «Південна», згідно наказу №66 від 17.04.2009р. 27.12.2014р. він був звільнений за станом здоровя, що перешкоджає продовженню роботи, згідно п.2 ст.40 КЗпП України, відповідно до наказу №750-к від 26.12.2014р. /а.с.19-20 т.1/.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 14.01.2013р. /а.с.50 т.1/, визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, і накладено на нього стягнення штраф у розмірі 510 /пятсот десять/ грн. Вказана постанова набрала законної сили і з такої вбачається, що директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: - в порушення вимог п.2.2 Генеральної, галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі Федерація роботодавців ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2013 роки, ст. ст. 96,97 КЗпП України та ч. 3 ст. 6 Закону України Про оплату праці, тарифна ставка розраховувалась з 01.07.2010 р. по 30.04.2012 року, виходячи з мінімальної зарплати 744 грн. при встановлення Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 р. 907 грн., чим порушено вимоги ст. 95 КЗпП України. З 01.05.2012 р. по 30.04.2013 р., виходячи з мінімальної зарплати 869 грн., при встановленні Законом України Про державний бюджет України на 2012 рік мінімальної заробітної плати з 01.04.2012 р. 1094 грн., чим порушено вимоги ст. 95 КЗпП України. З 01.05.2013 р. розрахована, виходячи з мінімальної заробітної плати 922 грн., при встановленні Законом України Про державний бюджет України на 2013 рік мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 р. 1147 грн., чим порушено вимоги ст. 95 КЗпП України. Виходячи з наведеного з 01.05.2013 р. годинна тарифна ставка машиніста берегових насосних станцій ІІ розряду становить 11,59 грн., годинна тарифна ставка старшого машиніста турбінного відділу 5 розряду становить 16,53 грн., годинна тарифна ставка слюсаря з ремонту паро газотурбінного устаткування 5 розряду становить 16,23 грн., посадовий оклад начальника зміни станції становить 4199 грн., старший майстер виробничої дільниці 1 гр. 3986 грн., начальник цеху 4214 грн., тобто при розробленні тарифної сітки для робітників виробничих підрозділів на підприємстві встановлено мінімальні годинні тарифні ставки робітників виробничих підрозділів у розмірі меншому ніж встановлений Галузевою угодою на 2010-2012 роки; в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України Про оплату праці, заробітна плата виплачується по мірі надходження коштів два рази на місяць, а не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата.

За наведеного встановлено, що на підприємстві мало місце порушення трудових прав на належний рівень оплати праці, в тому числі і до позивача.

Із долученої до матеріалів справи копії окремої ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 26.02.2015 року вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не дотримується умов колективного договору, а саме п. 16.1 Колективного договору на 2012-2013 роки та п. 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки та п. 2 Територіальної угоди на 2012-2014 роки в частині визначення тарифної ставки /а.с.191 т.1/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, вищевказаними судовими рішеннями встановлено порушення відповідачем вимог законодавства про оплату праці в період 2010-2015 років в частині визначення розміру тарифної ставки. Отже, ця обставина не потребує додаткового доведення.

Як вбачається із відповідей Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 17.03.2014р. № 02-1175/04 та від 02.06.2014р. №06-16/3740 проведеними перевірками стану додержання вимог законодавства про працю на ЛМКП «Львівтеплоенерго» виявлено ряд порушень, зокрема факти порушення вимоги п. 2.2. Генеральної, галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 рр., ст.96, 97 КЗпП України та ч.3. ст. 6 Закону України «Про оплату праці» - тобто при розроблені тарифної сітки для робітників виробничих підрозділів на Підприємстві встановлено мінімальні годинні ставки робітників виробничих підрозділів у розмірі меншому, ніж встановлено Галузевою угодою на 2010-2012рр., та порушено вимоги ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» якими передбачено проведення виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, окрім цього, окрім цього встановлене заниження розмірів окладів керівників, професіоналів, фахівців, службовців і робітників /а.с.51-52, 53-54 т.1/.

ОСОБА_4 пункту 4.3. Колективного договору ЛМКП „Львівтеплоенерго на 2009-2010р.р. та пункту 4.3. Колективного договору ЛМКП „Львівтеплоенерго на 2012-2013р. ЛМКП „Львівтеплоенерго погодилося враховувати норми та положення генеральної, міської та галузевої, угодами.

Відповідно до п. 1.1.3. Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі „Федерація роботодавців ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка уобітника І розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом /а.с.57-64 т.1/.

ОСОБА_4 з Тарифною частини Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2010-2011 роки встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України та ЦК профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки /а.с.150-166, 167, 168 т.1/.

Додатком № 1 до Тарифної частини Регіональної угоди на 2010-2011 роки /а.с.169-170 т.1/ встановлено, що коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (групи кваліфікації) - для працівників, зайнятих на роботах по експлуатації устаткування ТЕЦ, даний коефіцієнт становить 1,62.

Колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки /а.с.82-106 т.1/ встановлено місячні і годинні тарифні ставки робітників, зайнятих на експлуатації устаткування ТЕЦ-1, теплоцентралі «Північна», теплоцентралі «Південна», РМТМ.

Оскільки позивач протягом періоду з 01.01.2010р. по 27.12.2014р. працював оператором котельні по 5 розряду (групи кваліфікації), відтак, коефіцієнт співвідношень згідно з колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки становить 2,49, що підтверджується Додаток №3 до колективного договору /а.с.107-113 т.1/.

ОСОБА_4 з Тарифною частиною Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднання роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2012- 2014 роки встановлено, що оплата праці працівників підприємств житлово-комунального господарства області здійснюється із застосуванням вимог Тарифної частини. Встановлено мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ Українита ЦК профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населенняУкраїни.

Додатком № 1 до Тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки встановлено коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду для працівників, зайнятих на роботах по експлуатації устаткування ТЕЦ, даний коефіцієнт становить 1,62.

Додатком № 1 до Тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки встановлено єдину сітку міжрозрядних тарифних коефіцієнтів по підгалузях житлово-комунального господарства, згідно з якою наведений коефіцієнт для робітників 5 розряду становить 1,54.

ОСОБА_4 з п. 16.2 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням мінімальних гарантій, визначених галузевою (регіональною) угодою /а.с.115-140, 141-149 т.1/.

З копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №186 від 21.07.2010р /а.с.183 т.1/ вбачається, що з 01.07.2010 року мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду встановлено в розмірі 892,8 грн. (з розрахунку мінімальної заробітної плати 744 грн.), а ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачає, що мінімальна заробітна плата з 01.07.2010р. становить 888 грн.

З копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №150 від 23.04.2012р. /а.с.184 т.1/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2012 року встановлено в розмірі 1042,80 грн., а ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» передбачено мінімальну заробітну плату станом на 01.05.2012 рік - 1094 грн.

З копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №170 від 29.04.2013р. /а.с.185 т.1/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2013 року встановлено в розмірі 1106,40 грн., а ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачена мінімальна заробітна плата станом на 01.05.2013 рік - 1147 грн.

З копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №176 від 30.04.2014р. /а.с.187 т.1/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2014 року встановлено в розмірі 1152 грн., а з наказу №264 від 27.06.2014р. /а.с.188 т.1/ - 1204,80 грн., а ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачає, що мінімальна заробітна плата станом на травень 2014 року становила 1218 грн., а з липня 2014 року - 1218 грн.

З копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №40 від 02.02.2015р. /а.с.189 т.1/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.02.2015 року встановлено в розмірі 1376,40 грн., а з наказу №221 від 05.06.2015р. /а.с.190 т.1/ - 1461,60 грн., і ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачає, що мінімальна заробітна плата з січня 2015р. становила 1218 грн., а з 1 вересня 2015р. 1378 грн.

Отже, мінімальна тарифна ставка робітника І розряду для розрахунку заробітної плати позивача визначалась у розмірі 120 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом, без застосування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду для працівників 2,49, 1,62 та міжрозрядного тарифного коефіцієнту по підгалузях житлово-комунального господарства 1,54.

Відповідно до розділу 1 Угод між виконавчим комітетом Львівської міської ради та Об'єднанням профспілок Львівщини на 2009-2010 роки та 2012-2013 роки, які були підписані Львівським міським головою п. А.Садовим та Головою Об'єднання профспілок Львівщини п. Р.Дацько, виконавчим комітетом Львівської міської ради (надалі «Міськвиконком»), Об'єднанням профспілок Львівщини (надалі - «Об'єднання»), керуючись вимогами Законів України «Про колективні договори і угоди», «Про місцеве самоврядування в Україні», прагнучи до конструктивного соціального партнерства, з метою належного забезпечення життєдіяльності міста, захисту соціально-економічних і трудових інтересів львів'ян, укладають Угоди на 2009-2010 роки та 2012-2013 роки /а.с.58-61 т.1, 65-70 т.1/.

Сторони визнають ці Угоди, як чинні акти соціального партнерства, за якими визначаються основні принципи реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в місті Львові, регулюються норми соціального захисту найманих працівників, дії та відповідальність Сторінвпродовж часу дії Угод.

Угоди, укладені на 2009-2010 роки та 2012-2013 роки, набирають чинності з дня їх підписання представниками Сторін. Після закінчення строку дії Угод, вони продовжує діяти до укладання нових. Угоди зберігає чинність у разі зміни складу, структури, найменування Сторін.

Положення цих Угод діють безпосередньо і є обов'язковими для врахування під час укладання колективних договорів на підприємствах, установах, організаціях, що перебувають у міській комунальній власності.

Відповідно до п. 4.5. Угоди між виконавчим комітетом Львівської міської ради та Об'єднанням профспілок Львівщини на 2009-2010 роки міськвиконком забезпечує при розробці умов оплати праці працівників підприємств житлово-комунального господарства міста Львова застосування положень тарифної частини діючої Регіональної угоди на відповідний період.

Відповідно до п. 4.53 Угоди між виконавчим комітетом Львівської міської ради та Об'єднанням профспілок Львівщини на 2012-2013 роки міськвиконком забезпечує при розробці умов оплати праці працівників підприємств житлово-комунального господарства міста Львова застосування положень тарифної частини діючої даної угоди на відповідний період. а відповідно до п.4.10. угоди забезпечує на комунальних підприємствах, установах і організаціях постійний контроль за дотриманням норм генеральної, галузевих і регіональної угоди, колективних договорів та законодавства про працю.

Статтею 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Положеннями цього Закону також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст.5), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8).

ОСОБА_4 із абз. 4, 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод та колективних договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 14 цього Закону договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Частиною 1 ст. 15 цього Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ст. 97 КЗпП України.

За змістом зазначених норм встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов'язковим для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про оплату праці" суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Як встановлено судом, що лише в Територіальній угоді, а саме в додатках №№ 1 і 6 до тарифної частини угоди сторонами була визначена формула розрахунку місячної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт, та формула розрахунку місячного посадового окладу керівників, професіоналів, фахівців, за умовами яких місячна тарифна ставка розраховувалась, як мін.з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт), а місячний посадовий оклад, розраховувався за такою формулою: мін. з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт)* Х (коефіцієнт співвідношення по професії, посаді).

Відтак, застосування умов галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод є обов'язком відповідача й не залежить від наявності відповідних положень в колективному договорі, і має на меті забезпечення гарантій, встановлених для працівників законодавством.

Своє підтвердження вказане порушення трудового законодавства знайшло, як в ході перевірки, проведеної Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області, так і під час перевірки Державної фінансової інспекції у Львівській області /а.с.46-49 т.1/.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи представником позивача розрахунку недорахованої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2010р. по 27.12.2014р. заборгованість по його заробітній платі становить 34407 грн. 67 коп. /а.с.41-44 т.2/.

Суд не приймає до уваги розрахунок зроблений відповідачем, за яким недорахована заробітна плата ОСОБА_1 за спірний період становить 34308 грн., оскільки при здійсненні розрахунку заборгованості по заробітній платі суми округлювалися, а відтак розрахунок не є вірним.

За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача необхідно стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 34407 грн. 67 коп. за період з 01.01.2010р. по 27.12.2014р.

ОСОБА_4 із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

ОСОБА_4 із ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

ОСОБА_4 долученого до матеріалів справи представником позивача розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати станом на 01.06.2018р., така становить 48848 грн. 53 коп. /а.с.45-52 т.2/.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що у визначені законодавством строки ЛМКП «Львівтеплоенерго» не виплатило позивачу заробітну плату, що потягло за собою втрату частини його доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати і поданий представником позивача розрахунок відповідачем не спростовано, відтак з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 48848 грн. 53 коп. компенсації втрати частини доходу у зв'язку з невиплатою заробітної плати.

ОСОБА_4 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, повязані з розглядом справи.

Із змісту ст.137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

ОСОБА_4 з договору про надання правової допомоги від 14.05.2018 року, ордера серії ЛВ №067372 на надання правової допомоги від 14.05.2018 року, квитанції до прибуткового касового ордера №13 про сплату коштів від 06.06.2018 року, долучених до матеріалів справи, позивач уклав з адвокатом ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги та здійснив оплату у розмірі 3000 грн. /а.с.31, 33, 34 т.1/.

Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_4 ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 34407 грн. 67 коп. невиплаченої заробітної плати, 48 848 грн. 53 коп. компенсації втрати частини заробітної плати, у зв»язку з порушення строків її виплати, а всього 83256 /вісімдесят три тисячі двісті п»ятдесят шість/ 20 коп. без врахування утримання податків та інших обов"язкових платежів.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в дохід держави 832, 56 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», код. , знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Д.Апостола, 1

Повне судове рішення виготовлено 18.10.2018 року.

Суддя: