Єдиний унікальний номер 448/762/17
Провадження № 2/448/197/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17.08.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідно до вироку Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017 року відповідачка ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, зокрема крадіжок грошових коштів в іноземній валюті на загальну суму 127 507 гривень з належного йому, позивачу, будинку в с.Боляновичі Мостиського району Львівської області.
Зазначає, що вчиненими злочинами відповідач ОСОБА_2 заподіяла йому, позивачу, майнову шкоду.
Вказує, що до ухвалення судом вироку відповідач ОСОБА_2 повернула більшу частину викрадених грошових коштів. Неповернутими залишились грошові кошти в розмірі 700 доларів США та 600 польських злотих, що з врахуванням курсу станом на 12.04.2017р. становить 22 950 грн.
Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 дала розписку, якою зобов'язалась сплачувати решту викраденого щомісячно по 100 доларів США, однак свої зобов'язання така добровільно не виконує та викрадених грошей не повертає.
З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в його користь 22 950 грн. завданої майнової шкоди.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності, проти венесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином по місцю її проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Станом на 17.08.2018р. відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшов, а тому суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
За ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права чи інтересу.
Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.
Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017р. відповідачку ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що вона вчинила ряд крадіжок грошових коштів з будинку потерпілого ОСОБА_1
Вона ж, повторно, 06.09.2016 року близько 12.00 год. перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_3, що в с.Боляновичі Мостиського району, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_3, шляхом вільного доступу із скляної пляшки, яка знаходилась за шафою, таємно викрала 2000 доларів США, що становить 53 574 грн., чим своїми діями спричинила потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на вказану суму.
Відповідачці ОСОБА_2 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
07.03.2017р. даний вирок Мостиського районного суду Львівської області набрав законної сили.
Відповідач ОСОБА_2 повернула позивачу ОСОБА_1 частину викрадених грошових коштів. Неповернутими залишились грошові кошти в розмірі 700 доларів США та 600 польських злотих, що з врахуванням комерційного курсу купівлі валют станом на 12.04.2017р. становить 22 950 грн.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.
За принциповими положеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.
Узагальнюючи, суд вбачає підстави для відшкодування позивачу ОСОБА_1 майнової шкоди, оскільки з приводу подій - викрадення майна потерпілого (позивача по справі) наявний вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, даний вирок ухвалений саме щодо відповідачки ОСОБА_2 та такий обов'язковий для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Беручи до уваги усі наведені обставини з урахуванням вищезгаданого вироку Мостиського районного суду Львівської області, який набрав законної сили, враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_2 станом на 17.08.2018р. відзиву на позовну заяву суду не подала, будь-яких доказів щодо безпідставності вимог позивача та на спростування його доводів не представила, суд вважає доведеним заподіяння відповідачкою ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 в межах заявлених ним позовних вимог, тому позовні підлягають задоволенню в повному обсязі.
При подачі позову позивач по справі не сплачував судового збору, оскільки звільнений від сплати такого на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, враховуючи зазначені норми Закону України «Про судовий збір» та положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Синевир Міжгірського району Закарпатської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3- 22 950 (двадцять дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень майнової шкоди, заподіяної злочином.
Стягнути з ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.В. Кічак
Рішення набрало законної сили: «__»__________________20___ р.

Суддя Ю.В. Кічак