Дата документу 05.01.2018
ЄУ № 420/1176/17
Провадження №2/420/22/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Іванової К.В.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, третя особа - Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом, в якому просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_4.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3. За даною адресою також зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 03.03.2014 шлюб між ними було розірвано, від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Починаючи з 01 липня 2013 року до теперішнього часу, відповідач за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актом підтвердження непроживання. На даний час вона з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_5 та добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання вона не бажає, щоб скористатися пільгами, передбаченими чинним законодавством та отримати субсидію на комунальні послуги, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, так як вона проти того, щоб діти проживали окремо від неї. Проте вона підтвердила той факт, що вона не проживає за адресою: АДРЕСА_6, з 2013 року, оскільки шлюбні відносини між нею та позивачем з того часу припинені. Письмового відзиву у встановленій ст. 178 ЦПК України формі та порядку відповідач не надала.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив винести на розсуд суду.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення сторін та допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_2 від 19.06.2003, посвідченого державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Корнієнко Н.В., реєстр №855 (а.с.9), та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №904760 від 02.07.2003, номер запису 501, в книзі 10, ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.10).

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 03.03.2014 (справа ЄУ №420/94/14-ц) шлюб між сторонами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішення набрало законної сили 14.03.2014 (а.с.13).

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3., виданим 26.05.2005, актовий запис №10 (а.с.14); та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 17.05.2007 Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №08 (а.с.15).

24.03.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5, виданим 24.03.2016 Відділом ДРАЦС Новопсковського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис №14 (а.с.17). Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, шо підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим Новопсковським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області 11.05.2016, актовий запис №58 (а.с.16).

Як вбачається з довідки №1227, виданої виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області від 26.07.2017, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за вказаною разом з дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, та донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9. За зазначеною адресою також зареєстровані, але не проживають з 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.11).

Відповідно до акту підтвердження непроживання №1226, виданого виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Луганської області 26.07.2017, за адресою: АДРЕСА_8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, не проживають з 01 липня 2013 року (а.с.12).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 з 01 липня 2013 року і по теперішній час в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4, не проживає та не з'являється. ЇЇ фактичне місце проживання -АДРЕСА_9.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_2 з 2013 року не проживає за адресою: АДРЕСА_6, так як вони з позивачем розлучилися.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_2 та, що остання дійсно не проживає в зазначеному житловому будинку з 2013 року, так як з того часу вона проживає в її будинку за адресою: АДРЕСА_9.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки, відповідач не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_4, та була відсутня за даною адресою на час розгляду справи понад 6 місяців, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надала, суд вважає відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що вона не хоче, щоб діти були зареєстровані окремо від неї, оскільки наявність зареєстрованих дітей в іншому приміщенні не впливає на місце їх проживання. До того ж, позивач не заперечував проти того, щоб діти проживали з матір'ю, однак були зареєстровані в його будинку.

Також суд не приймає доводи відповідача про те, що позивач повинен їй надати інше житло або зареєструвати її в новому житлі, оскільки такі доводи відповідача суперечать чинному законодавству України.

Суд вважає, що позивачем доведено факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_10 протягом 6 місяців, натомість відповідачем цей факт не спростовано.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, який просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 яким було сплачено судовий збір при зверненні до суду в сумі 640 грн., підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, третя особа - Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, інн НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 26.04.2002, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11, права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, інн НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 26.04.2002, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, паспорт серії НОМЕР_8 виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 27.02.1998, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11, судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Новопсковський районний суд Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.01.2018.

Суддя: О.С. Стеценко