Справа № 161/6728/18
Провадження № 2/161/2288/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2017 року придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Вказує, що у квартирі на час її продажу був зареєстрований ОСОБА_2, який запевнив її, що за першою вимогою зніметься з реєстрації.

Разом з тим, на даний час, останній з реєстрації не знявся, чим порушує її права як власника квартири.

У звязку з чим, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 43 по вул. Казакова, 12 в м. Луцьку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку через оголошення на сайті судової влади. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.01.2017 року (а.с. 3-4) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5).

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї власника житла, і згідно ст. 64 Житлового кодексу України дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні.

При цьому, норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сімї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Як вбачається із показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідач у квартирі АДРЕСА_1 протягом останнього року не проживає.

Доказів постійного проживання відповідача у вказаному будинку всупереч ст. 81 ЦПК України суду не представлено.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність усунення перешкод позивачу в користуванні приналежним йому на праві власності житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов з наведених підстав слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (16.04.1983 р.н.) таким, що втратив право користування квартирою № 43 по вул. Казакова, 12 в м. Луцьку Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 11.09.2018 року.