Ухвала

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 524/7225/15-ц

провадження № 61-38610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовський Анатолій Григорович, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, у складі судді Кривич Ж. О., від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Дорош А. І., Панченка О. О., від 17 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк», банк) про визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту, іпотеки, поруки.

Позовна заява обґрунтована тим, що 16 вересня 2008 року між нею та банком був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 96 400 доларів США. Договір про надання споживчого кредиту був забезпечений договором поруки, укладеним між банком та ОСОБА_7 Крім того, між нею та банком був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Вказувала, що зазначені договори не відповідають законодавству України, оскільки банк не надав достовірну і повну інформацію про умови спірних договорів.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту від 16 вересня

2008 року, договір іпотеки від 16 вересня 2008 року, укладений між нею та банком; договір поруки від 16 вересня 2008 року, укладений між банком та ОСОБА_7; зобов'язати приватного нотаріуса виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2

У вересні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позичальник належним чином не виконувала обов'язки щодо виконання договору про надання споживчого кредитного від 16 вересня 2006 року, внаслідок чого станом на 27 серпня

2015 року виникла заборгованість. 30 липня 2015 року банк направив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вимоги про погашення простроченої заборгованості та зазначив, що у випадку неусунення порушень у встановлені строки банк вимагатиме виконання зобов'язання в повному обсязі. Проте відповідачами заборгованість у встановлені строки погашена не була.

Посилаючись на зазначені обставини, банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7заборгованістьза договором про надання споживчого кредиту від 16 вересня 2008 року у розмірі

80 230,05 доларів США, а також пеню у розмірі 26 998,10 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2016 року позови ОСОБА_4 та

ПАТ «УкрСиббанк» об'єднані в одне провадження.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської обалсті від 24 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2008 року у розмірі

80 230,05 доларів США, а також пеню у розмірі 26 628,48 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник неналежним чином виконувала умови договору про надання споживчого кредиту, розмір заборгованості підтверджений висновком судової економічної експертизи, відповідачами розмір заборгованості не спростовано, а також відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 у зв'язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками районного суду, зазначивши при цьому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно встановив фактичні обставини справи, дотримався норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували особливий порядок укладення договору про надання споживчого кредиту, який не був дотриманий банком. Спірний кредитний договір не містить у собі всіх істотних умов, які притаманні такому виду договорів. Апеляційний суд не перевірив доводи скаржника, викладені в апеляційний скарзі, та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

До Верховного Суду від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшла заява про відмову від поданої касаційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року із проханням закрити касаційне провадження.

У заяві заявник посилається на мирне врегулювання спору між

ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк», добровільну реалізацію предмету іпотеки зі списанням залишку заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Заява про відмову від касаційної скарги подана представником

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка є чинною, а також передбачає право повіреного користуватися процесуальними права, передбаченими ЦПК України, не містить у собі обмежень щодо подання заяви про відмову від касаційної скарги.

Ураховуючи те, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику роз'яснюється, що відповідно до частини п'ятої

статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_5, задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовський АнатолійГригорович, ОСОБА_7, про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг, визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту, іпотеки та поруки; за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта