У Х В А Л А

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 345/3487/17

провадження № 61-19668св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - комунальне підприємство «Водотеплосервіс»,

представники відповідача: Лагойда Юрій Ярославович, Шевчук Петро Васильович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня

2017 року у складі судді Сухарник І. І. та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів:

Василишин Л. В., Матківського Р. Й., Максюти І. О.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Водотеплосервіс» (далі - КП «Водотеплосервіс») про скасування та списання заборгованості.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 28 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за указаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до КП «Водотеплосервіс» про скасування та списання заборгованості, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі єскасування заборгованості у розмірі

4 551,76 грн та моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Водотеплосервіс» про скасування та списання заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська