ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5365/18

Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова і.П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/129/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

голови судового засідання - судді ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: ГУБАР В.С., КУЗЮРИ Л.В.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів",

особа, яка подала апеляційну скаргу: Приватне акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів",

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

прізвище судді: Рахманкулова І.П.; час і місце ухвалення рішення: 12 год. 23 хв., м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 26 липня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" (далі - ПрАТ «ЧЕЗАРА»), в якому просив стягнути з останнього на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 12155,61 грн., 2000 грн. моральної шкоди та 704,80 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 лютого 1991 року по 06 червня 2017 року ОСОБА_1 працював в ПрАТ «ЧЕЗАРА» провідним інженером. Позивач був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. 10 листопада 2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ у справі №750/10982/17 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 13009,32 грн., який ПрАТ «ЧЕЗАРА» виконало тільки 26.12.2017 року.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що становить 141 робочий день (з розрахунку пять робочих днів на тиждень) та складає 12155 грн. 61 коп. Крім того, позивач вказує, що діями відповідача, які полягають у невиплаті заробітної плати у період його роботи на підприємстві, не проведенні розрахунку при звільненні, йому завдано і моральної шкоди, яку він оцінює у 2000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЧЕЗАРА» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Захисників України, 25, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 14307392) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.06.2017 по 25.12.2017 включно в сумі 9655 грн. 52 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ЧЕЗАРА» на користь ОСОБА_1 559 грн. 82 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ЧЕЗАРА» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповно встановлені обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 26.12.2017 року почався перебіг тримісячного строку позовної давності щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та закінчився 27.03.2018 року, але ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 31 травня 2018 року, тобто з пропуском зазначеного строку.

У наданому відзиві ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «ЧЕЗАРА» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «ЧЕЗАРА» не виплатило ОСОБА_1 при звільненні належні суми, а тому на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.06.2017 року по 25.12.2017 року включно у сумі 9655,52 грн.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 22 лютого 1991 року (а.с.12).

На підставі наказу № 96-к від 06 червня 2017 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача (а.с.14).

На день припинення трудових відносин за ПрАТ «ЧЕЗАРА» рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу в сумі 13009 грн. 32 коп. (а.с.18).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2017 року стягнуто з ПрАТ «ЧЕЗАРА» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 13009 грн. 32 коп. (а.с.21).

Повний розрахунок з позивачем проведено лише 26 грудня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що при звільненні відповідач не виплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 13009,32 грн., то суд першої інстанції відповідно до положень ст.117 КЗпП України обґрунтовано стягнув з ПрАТ «ЧЕЗАРА» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.06.2017 року по 25.12.2017 року включно у сумі 9655 грн. 52 коп., розмір якого визначений з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем тримісячного строку позовної давності щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зважаючи на те, що заробітна плата належить до фонду оплати праці, то позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відносяться до вимог щодо порушення законодавства про оплату праці та відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України не обмежується будь-яким строком звернення до суду.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції об'єктивно і повно встановив фактичні обставини справи та дав вірну оцінку зібраним по справі доказам, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання В.М.Вінгаль

Судді В.С.Губар

Л.В.Кузюра

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.