Справа №263/7735/18
Провадження № 2/263/1957/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
14 вересня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні та спілкування з дитиною, третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернуся до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.09.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого вони мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, одразу після народження сина сімейне життя між сторонами стало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, у звязку з чим вони почали проживати окремо. Син залишився проживати з матерію та її сестрою. З моменту припинення шлюбних відносин у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки. Зауважує, що мирним шляхом врегулювати даний спір не можливо. На підставі викладеного просить зобовязати відповідачку не перешкоджати йому в участі у вихованні та вільному спілкуванні з його сином, визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з сином: кожну суботу та неділю з 10-00 суботи до 20-00 неділі за місцем фактичного проживання батька без обмеження місця прогулянок з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; кожен день народження дитини, а саме 07 квітня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12-00 до 16-00 години; спільний відпочинок дитини з батьком та оздоровлення на території України кожного року з 01 серпня по 25 серпня включно; необмежене спілкування з сином особисто, телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку.
Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте надавши суду висновок щодо заявлених позовних вимог, відповідно до якого згідно акту обстеження умов проживання від 21.06.2018 року для малолітньої дитини створені всі необхідні умови для перебування та спілкування батька з сином за місцем мешкання батька. 11.07.2018 року на засіданні Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради мати малолітньої дитини - ОСОБА_2 не заперечувала проти спілкування батька з дитиною та повністю підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві. У звязку з чим служба у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради вважає за можливе визначити участь батька у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним, встановивши порядок спілкування, зазначений в позові.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог.
Судом встановлено, що 20.09.2014 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до свідоцтва про народження останнього.
Після народження дитини шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, дитина залишилася проживати разом з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно акту обстеження умов проживання від 21.06.2018 року для малолітньої дитини створені всі необхідні умови для перебування та спілкування батька з сином за місцем мешкання батька.
При цьому, 11.07.2018 року на засіданні Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, мати малолітньої дитини ОСОБА_2 не заперечувала проти спілкування батька з дитиною, та повністю підтримує позовні вимоги викладені у позовній заяві.
Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Стаття 153 СК України гарантує право мати, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Як вказує ст. 155 ч. 1, 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 157 ч. 2, 3 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами 1,2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку,відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до п. п. 10,11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини та забезпечення вільного та безперешкодного спілкування батьків з дитиною.
Врховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності, суд вважає законним та справедливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідачку не обмежувати позивачеві можливості спілкуватись із сином, встановивши порядок спілкування з останнім, зазначений в позові.
На підставі викладеного, ст.ст. 19, 150-155, 157, 159 СК України і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні та спілкування з дитиною, третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації, задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2:
-кожну суботу та неділю з 10-00 год. суботи до 20-00 год. неділі за місцем фактичного проживання батька без обмеження місця прогулянок з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся;
-кожен день народження дитини, а саме 07 квітня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12-00 год. до 16-00 год.;
-спільний відпочинок дитини з батьком та оздоровлення на території України кожного року з 01 серпня по 25 серпня включно;
-необмежене спілкування з сином особисто, телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.
Суддя Н.В. Хараджа