Справа № 303/6808/17
ряд. стат. звіту - 38
РІШЕННЯ

Іменем України

04 січня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Івановецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3, 1947 року народження, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

За життя батько залишив заповіт, згідно якого позивач є спадкоємицею всього його майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося. 17 травня 2016 року, позивач звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак, державним нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з тим, що не було подано документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 та було рекомендовано звернутися в суд для визнання права власності на спадкове майно, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №319/02-31 від 20 липня 2016 року.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Відповідач - представник відповідача Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, голова сільської ради Мишкулинець М.М. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого повторно 30 серпня 1984 року (а.с.8).

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, було розірвано 23 лютого 2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 було залишено шлюбне прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 23 лютого 2009 року (а.с.14).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 12 січня 2016 року (а.с.7).

-2-

Ще за життя, 19 березня 1994 року, ОСОБА_3 залишив Заповіт на випадок смерті, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповів своїй доньці - ОСОБА_1 (а.с.9).

17 травня 2016 року. ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори Закарпатської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Постановою державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. від 20 липня 2016 року №319/02-31 Про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3, оскільки не додано документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок (а.с.11).

Поряд з цим, як вбачається з копії Довідки №1212 від 25 липня 2016 року, виданої виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, в тім, що забудовником житлового будинку по даній адресі був її покійний батько - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Згідно копії Довідки №1213 від 25 липня 2016 року, виданої виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1 в тім, що на день смерті її батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною адресою проживали і були зареєстровані: дочка померлого - ОСОБА_1, 1976 року народження, внучка померлого - ОСОБА_10, 1997 року народження та онук померлого - ОСОБА_11, 2000 року народження (а.с.12).

Відповідно до копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 станом на 11 березня 2016 року, будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. - А, літня кухня літ. - Б, сарай літ. - В, сарай літ. - Г, вбиральня літ. - Д, навіс літ. - Ж, ворота - N1, огорожа - N2, огорожа - N3, колодязь літ. - К. Рік побудови будинку - 1976. Інвентаризаційна вартість - 83 458 гривень (а.с.15-19).

Правовідносини регулюються цивільним кодексом України.

Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

-3-

На час побудови вищевказаного житлового будинку (1976 року побудови, як вбачається з Технічного паспорту) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак, свідоцтво про право на спадщину отримати не може, про що свідчить постанова державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №319/02-31 від 20 липня 2016 року, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, протягом 30 днів з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак