Ухвала

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 279/11008/15

провадження № 61-45755ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -

АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 08 листопада 2013 року між

ОСОБА_1 та Кримським відділенням АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу на суму 10 000,00 грн строком на 6 місяців зі сплатою 16 % річних. Позивач вніс на рахунок відповідача 10 000,00 грн, проте останній після закінчення строку дії депозитного договору суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув. Неправомірними діями банк завдав позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з

АТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн вкладу за договором, 3 600,00 грн відсотків за користування депозитом та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з

АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн депозиту відповідно до договору банківського вкладу від 08 листопада 2013 року,

18 % річних від суми вкладу в розмірі 3 600,00 грн, 1 000,00 грн моральної шкоди, 551,00 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення вимог про стягнення відсотків за депозитом. Зменшено розмір стягнутих відсотків з 3 600,00 грн до 900,00 грн. Рішення місцевого суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року касаційну скаргу

АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу та відсотків за користування депозитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди та відсотків за користування депозитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанови суду касаційної інстанції мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, зокрема не дослідив зібраних у справі доказів, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня

2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від

17 травня 2016 року змінено в частині стягнення відсотків по депозиту, зменшивши розмір стягнутих відсотків з 3 600,00 грн до 2 500,00 грн.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від

17 травня 2016 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

В решті рішення залишено без змін.

05 жовтня 2018 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня

2018 року в частині зменшення розміру стягнутих відсотків за користування депозитом з 3 600,00 грн до 2 500,00 грн та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та залишити в силі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від

17 травня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Предметом позову у зазначеній справі є стягнення коштів за договором банківського вкладу у розмірі 10 000,00 грн, відсотків за користування депозитом у розмірі 3 600,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн (1762,00 грн х 100).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня

2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, постанову апеляційного суду Житомирської області від

11 вересня 2018 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило