У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2018 року заявник звернулася до суду з письмовою заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 01.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 взяла в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500 000,00 гривень. Проте, станом на день звернення з даною заявою до суду грошові кошти повернуто не було. У зв'язку з даними обставинами, а також зверненням до суду з позовом про стягнення грошових коштів, вважає, що ОСОБА_2 зможе в будь-який момент здійснити відчуження належного їй майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що згідно з п. 1 частини першої ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, заявник посилається на те, що квартира, на яку вона просить накласти арешт, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 18.12.1993 року, виданою ЖБК «Шовковик-18» та реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації. Проте, дані документи не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, оскільки вони датовані ще 1993 роком, проте, актуальних відомостей щодо права власності ОСОБА_2 на дану квартиру, станом на 2018 рік, заявником суду надано не було.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 77, 79, 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: