Номер провадження: 22-ц/785/1750/18
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 у справі за позовом Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв до ОСОБА_2 (треті особи - ОСОБА_3, Департамент комунальної власності Одеської міської ради) про витребування нежилого приміщення з незаконного володіння на користь Одеської міської ради, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Ільченко Н.А. 05 липня 2017 року у м. Одеса, -

встановила:

Заступник прокурора Приморського району м. Одеси (правонаступник - Одеська місцева прокуратура № 3), діючи в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв, звернувся до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про витребування нежитлового приміщення площею 85,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради (т.1 а. с. 1, 160-162).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що під час перевірки законності відчуження нежитлових приміщень, що розташовані у АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_1, прокуратурою було встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року за ОСОБА_4 визнано право власності на вказані нежитлові приміщення, після чого ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 р., відчужив спірне нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, який на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року відчужив його на користь ОСОБА_2 Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року вищевказане заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року було скасовано за нововиявленими обставинами. Крім того, представник прокуратури посилався на те, що спірне нежитлове приміщення знаходиться на території Одеської міської ради, власника не мало, тому належить територіальній громаді м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2012 року, в задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року вказані рішення суду першої інстанції від 11 липня 2012 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 01 листопада 2012 року були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а. с. 74-76, 106-109, 139-141).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено, рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2014 року було скасоване та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову (т. 1 а. с. 270-272, т. 2 а. с. 132-136).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року вищевказані рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а. с. 173-175).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради (т. 2 а. с. 233).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року позов Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв було задоволено. Витребувано нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 188,20 гривень на користь держави (т. 3 а. с. 36-38).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, спірне нежитлове приміщення належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 09 листопада 2077 року із ОСОБА_3, законність якого не була оскаржена, а тому вона є добросовісним набувачем майна. Крім того, апелянт вважає, що спірне майно потрапило у володіння третіх осіб з волі уповноваженої особи власника майна, таким чином, відсутній факт вибуття майна з володіння власника не з його волі (т. 3, а. с. 43-48).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року у справі № 2-7045/07 за позовом ОСОБА_4 до Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв про визнання договору укладеним та визнання права власності, позов ОСОБА_4 було задоволено, та визнано за останнім право власності на нежитлове приміщення площею 85,01 кв.м., розташоване у АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 2-6).

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. за р. № 1734, ОСОБА_4 відчужив нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м., що розташовано у АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, який, на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єфремовим О.С. за р. № 75, відчужив вказане нежитлове приміщення на користь ОСОБА_2.(т.1, а.с. 17, 41-42, 43, 44).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2011 року згадане заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2007 року у справі № 7045/07 було скасовано за нововиявленими обставинами, та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2011 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду (т.1, а.с. 65-66).

Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не набув право власності на спірне нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м., розташоване у АДРЕСА_1, а право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на це нежитлове приміщення є похідним від права власності на цей об'єкт ОСОБА_4

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 «Про реєстрацію будинків в ОМБТІ на правах державної власності», при організації Приморського району м. Одеси вирішено зареєструвати на праві державної власності житлові будинки, які перебувають на балансі районної ради, в тому числі й житловий АДРЕСА_1 у якому знаходиться спірне нежитлове приміщення.

Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста.

Станом на день розгляду справи апеляційним судом, вищевказані рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1990 року № 141 та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ у встановленому законом порядку не визнані недійсними та/або не скасовані.

Крім того, як вбачається з листа Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський» від 17 жовтня 2012 року № 8466, АДРЕСА_1 знаходиться на балансі цього підприємства.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2011 року по кримінальній справі № 1-289/11 у відношенні ОСОБА_4 та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2012 року по кримінальній справі № 1-385/11 у відношенні директора Одеського обласного комунального підприємства іноземних представництв ОСОБА_7, що набрали законної сили, встановлено, що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 85,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси (т.1, а.с. 132-138, 205-208).

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що добросовісний набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно у випадку, коли воно вибуло з володіння поза його волею іншим шляхом.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірне приміщення площею 850 кв.м., не належить до приміщень першого поверху, загальною площею 298,0 кв.м., що розташовані у АДРЕСА_1, які були відчужені Територіальною громадою Одеської міської ради в особі Одеської міської ради на користь ПП «Антарес» на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2005 року, що є свідченням того що, по-перше, спірне нежитлове приміщення до 2007 року перебувало у користуванні Обласного підприємства по обслуговуванню іноземних представництв, а нежитлове приміщення першого поверху площею 298,0 кв.м. АДРЕСА_1 власником якого на цей час є ПП «Антарес», з 1997 року і до дати набуття ПП «Антарес» права власності на це приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2005 р., використовувалося ПП «Антарес» на

умовах оренди; і, по-друге, між ОСОБА_4, з моменту набуття ним права власності на спірне нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м. на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-7045/07 від 27 червня 2007 р., та ПП «Антарес» ніколи не виникало будь-яких суперечок щодо спірного нежитлового приміщення площею 85,0 кв.м. та/або згаданого нежитлового приміщення першого поверху площею 298,0 кв.м., власником якого є ПП «Антарес», а також не виникало будь-яких суперечок щодо цих нежитлових приміщень між ПП «Антарес» та ОСОБА_3 з моменту набуття ним права власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу 06 вересня 2007 р. за р. № 1734, та/або ОСОБА_2 з моменту набуття нею права власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 р. за р. № 75.

Згідно пояснень представників прокуратури та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, наданих у суді першої інстанції, Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради було отримано свідоцтво про право власності на нежилі приміщення першого поверху № 501, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1, та в цілому складаються з нежилих приміщень першого поверху загально площею 298,0 квм. (бланк САА № 440942) від 29 жовтня 2004 р., а на спірне нежитлове приміщення площею 85,0 кв.м. за вказаною адресою Територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради не отримувала свідоцтво про право власності.

Колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що спірне нежитлове приміщення належить апелянту на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 09 листопада 2007 року із ОСОБА_3, законність якого не була оскаржена, а тому остання є добросовісним набувачем майна. Дійсно, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а в наступному - між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договори купівлі-продажу не оспорювалися, у зв'язку із чим передбаченим законом способом захисту порушеного права держави в особі Одеської міської ради, Обласного комунального підприємства по обслуговуванню іноземних представництв є звернення до суду із віндикаційним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Крім того, необґрунтованим є довід апеляційного скарги представника ОСОБА_2 про те, що спірне майно потрапило у володіння третіх осіб з волі уповноваженої особи власника майна, таким чином, відсутній факт вибуття майна з володіння власника не з його волі, оскільки вказане спростовується наявним у матеріалах справи вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2011 року по кримінальній справі № 1-289/11 у відношенні ОСОБА_4 та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2012 року по кримінальній справі № 1-385/11 у відношенні директора Одеського обласного комунального підприємства іноземних представництв ОСОБА_7, що набрали законної сили, якими встановлено, що незаконним відчуженням нежитлового приміщення площею 85,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, завдано матеріальної шкоди територіальній громаді м. Одеси.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 рокуухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 12 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш