12.09.2018 Суддя Зяброва О. Г..
Справа № 644/6632/18
Провадження № 2-з/644/16/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Зябрової О.Г.,

секретаря Рязанової Т.М.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 відчужувати квартиру АДРЕСА_1, яка набута на підставі договору купівлі-продажу № 445 від 03.03.2015 року та відчужувати домоволодіння №22 по вул. Серебряківській в м. Харкові, яке набуте на підставі договору купівлі-продажу № 3763 від 01.11.2016 року. В обгрунтування своєї заяви він посилається на те, що з літа 2011 року спільно проживав з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання вони набули вищезазначену квартиру та домоволодіння. За спільною домовленістю все майно зареєстроване на ОСОБА_3 В середині серпня 2018 року ОСОБА_3 забажала розірвати їхні стосунки та переїхати до Німеччини на постійне проживання, мирні переговори не призвели до налагодження стосунків, тому заявник вважає, що ОСОБА_3 може на власний розсуд розпорядитися вищезазначеним спільним майном. Також заявник вважає, що набуте майно є спільною сумісною власністю, отже, він має право на половину зазначеного майна, у звязку з чим має намір в подальшому звернутися до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали заяву про забезпечення позову, пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2011 року, в 2013 році у них народилась дитина, проте, ОСОБА_3 зареєструвала дитину на своє прізвище. Кошти на купівлю квартири та домоволодіння були надані саме ОСОБА_1, який перед цим продав будинок у Харківській області, що належав йому на праві власності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи та матеріали, і приходить до висновку, що дана заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006р. « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, вирішуючи питання про забезпечення позову має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з документів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог та заяви про забезпечення позову, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2, набута на підставі договору купівлі-продажу № 445 від 03.03.2015 року, та домоволодіння № 22 по вул. Серебряківській в м. Харкові, набуте на підставі договору купівлі-продажу № 3763 від 01.11.2016 року, є приватною власністю ОСОБА_3

Будь-яких інших документів, на підтвердження того, що дане майно є спільною сумісною власністю як ОСОБА_3, так і ОСОБА_1 до суду не надано.

Відповіді на адвокатський запит щодо участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у пологах ОСОБА_3, та фотокартки з ОСОБА_5 не підтверджують факт наявності у спільній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вищезазначеного нерухомого майна, тому не приймаються судом до уваги.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя О.Г.Зяброва