ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 640/14491/18

провадження № 22-ц/818/388/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року в складі судді Нев'ядомського Д.В.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила:

- встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 01 січня 1993 року;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Suzuki Jimny», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль «Suzuki Jimny», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 22 000 грн., які знаходяться у ПАТ КБ «Приватбанк» за договорами депозитного вкладу;

- виключити із спадкового майна спадкодавця ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, 1/2 частину автомобіля «Suzuki Jimny», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску та грошові кошти у розмірі 22 000 грн., які знаходяться у ПАТ КБ «Приватбанк» за договорами депозитного вкладу;

- змінити черговість у спадкуванні та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом, як спадкоємиці першої черги після ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позов мотивовано тим, що з 1993 року вона почала проживати з ОСОБА_2 однією сім'єю, без реєстрацію шлюбу. За час спільного життя вони придбали квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Suzuki Jimny», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску та відкрили два депозитні рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі норм статтей 70 та 74 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_2 помер. За життя заповіту ним складено не було. В передбачений законом строк вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідну заяву також подала донька померлого ОСОБА_2, яка є спадкоємицею першої черги. Оскільки спірне майно було набуте нею та ОСОБА_2 під час спільного життя однією сім'єю, позивач вважає, що має право на його 1/2 частину.

В заяві про забезпечення позову позивач просила: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Suzuki Jimny», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь - яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь - які дії щодо спірного майна.

Заява мотивована тим, що майно, яке є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружжя. У зв'язку з тим, що між нею та померлим ОСОБА_2 не був зареєстрований шлюб, то при відчуженні їх спільно набутого майна, її згода, як дружини, не потрібна. Тому, відповідач у будь - який момент може здійснити відчуження квартири та автомобіля без її згоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. До набрання чинності рішенням у справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1. В решті заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

11 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обґрунтування позивача про застосування заходів забезпечення позову не підтверджують наявність обставин, за яких необхідно забезпечити позов; наявність спору не є підставою для вжиття заходів його забезпечення; суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу за її відсутності.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

21 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та постановленою з дотриманням норм процесуального права.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Звертаючись у суд із позовом та заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначала, що з 1993 року почала проживати з ОСОБА_2 однією сім'єю, без реєстрацію шлюбу. За час спільного життя вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яку зареєстрували на чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. В передбачений законом строк ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідну заяву також подала донька померлого ОСОБА_2, яка є спадкоємицею першої черги. У зв'язку з тим, що між нею та померлим ОСОБА_2 не був зареєстрований шлюб, то при відчуженні їх спільно набутого майна, її згода, як дружини, не потрібна. Тому, відповідач у будь - який момент може здійснити відчуження спірної квартири без її згоди.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може призвести до того, що у разі якщо відповідач розпорядиться спірним майном, це ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду. Однак з урахуванням обставин справи, судова колегія вважає за можливе ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири АДРЕСА_1 - скасувати, застосувавши інший спосіб забезпечення позову, передбачений частиною 1 статті 150 ЦПК України, а саме - заборонити відповідачу вчиняти дії, направлені на відчуження вказаного нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала про забезпечення позову постановлена без участі відповідача є безпідставними.

Відповідно до норм статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Отже, призначення заяви про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін є правом, а не обов'язком суду.

Інші доводи на висновки суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову не впливають.

Керуючись ст. ст. 149-150, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року - скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову, та ухвалити в цій частині нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постановлено складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова