АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1396/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

за участю: апелянта - ОСОБА_4,

представника апелянта - ОСОБА_5,

представника відповідача - Опейди А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/10264/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2018 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа без самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про повернення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В травні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача: 929,02 грн боргу з урахуванням інфляції за компенсаційним рахунком НОМЕР_1; неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен рік в розмірі 3114,59 грн за компенсаційним рахунком НОМЕР_2; борг у сумі 2922,37 грн за компенсаційним рахунком НОМЕР_3; неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен рік в розмірі 857,96 грн за компенсаційним рахунком НОМЕР_1; відсотки від суми банківського вкладу з розрахунку 9% річних за період 10 років в розмірі 2644,80 грн; відсотки від суми банківського вкладу з розрахунку 3% річних за період 10 років в розмірі 382 грн; стягнути з відповідача на її користь 1000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що мати позивача - ОСОБА_7 у Хмельницькій Державній Трудовій Ощадній касі №10022/020 Державного (згодом Ощадного) Банку СРСР відкрила компенсаційний рахунок НОМЕР_2 та компенсаційний рахунок НОМЕР_1. Після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона успадкувала все належне їй майно, в тому числі і кошти на вказаних рахунках. Останній запис в ощадній книжці (компенсаційний рахунок НОМЕР_1) здійснено 25.01.2008 року, де на рахунку залишилася сума у розмірі 341,46 грн; в ощадній книжці (компенсаційний рахунок НОМЕР_2) здійснено 26.05.2008 року, де на рахунку залишилася сума в розмірі 1276,80 грн. У вересні 2017 року та у квітні 2018 року вона зверталася до банку з вимогами про видачу коштів, проте їй було відмовлено. Відповідно до умов банківського вкладу зазначено, __________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 47

що він є терміновим та на термін понад 5 років встановлено нарахування 9% річних. Тому, виплата їй відповідачем грошових вкладів повинна бути здійснена з нарахуванням відсотків у розмірі 9% річних за весь час користування грошима, а також з урахуванням індексу інфляції. Внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у безпідставному неповерненні грошових вкладів, їй була спричинена моральна шкода, так як вона зазнала нервових стресів, переживань, що негативно відображається на стані здоров'я. Розмір моральної шкоди вона оцінює у 1000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору було залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначена в ощадній книжці сума грошових коштів є компенсаційною та була нарахована ВАТ «Ощадбанк» відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», яким передбачено їх поступова виплата державою, за наявності для таких цілей коштів у державному бюджеті. Проте, станом на 2018 рік Законом України «Про Державний бюджет України» не передбачено статтю видатків для проведення компенсаційних виплат, тому відсутні підстави для стягнення грошових вкладів, нарахованих відсотків та пені. Виходячи з того, що судом не встановлено протиправності дій відповідача, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що грошові кошти в розмірі 341,46грн. та 1276,70грн., як залишок коштів на рахунках, відкритих в банку, не вносилися матір?ю позивача, оскільки цей залишок утворився саме з виконання зобов?язань з розміщення банківського вкладу на підставі відповідного договору. Тому судом помилково не застосовано до правовідносин положення ст. ст. 610-612, 1058-1060 ЦК України.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» Опейда А.В., заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Представник відповідача зазначив, що питання збереження, відновлення реальної вартості, виплати компенсацій знецінених грошових заощаджень, поміщених громадянами України в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, врегульовано Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і матір?ю позивача, фактично на зберігання до АТ «Ощадбанк» не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово в якості компенсації втрат від знецінення заощаджень. З 2008 року Кабінетом Міністрів України постанови щодо виплати знецінених грошових заощаджень не приймались. Законом України «Про Державний бюджет України» видатків для проведення компенсаційних виплат на 2018 рік не передбачено. Отже, АТ «Ощадбанк» здійснює виплату вкладникам проіндексованих грошових заощаджень за умови перерахування цільових коштів з Державного бюджету України, зазначені кошти для вказаних виплат на рахунок Банку не перераховувались, а тому відсутня вина відповідача у невиплаті позивачу грошових заощаджень.

Третя особа без самостійних вимог - представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відзив на апеляційну скаргу не направлено.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 належали вклади з відсотками та компенсаціями, що знаходяться в ТВБВ № 10022/020 облуправління АТ Ощадбанку (м.Хмельницький) на компенсаційних рахунках вкладників Ощадбанку колишнього СРСР НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Залишок коштів по вказаним рахункам становить 341,46грн та 1276,80 грн відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, після смерті якої відкрилася спадщина.

17 січня 2018 року позивачу ОСОБА_4 видано приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лавришиною А.О. свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині, яка складається з грошових вкладів та нарахованих відсотків в установах АТ «Державний Ощадний банк України» Хмельницької області в НОМЕР_4 облуправління АТ Ощадбанк компенсаційні рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Після отримання вказаного свідоцтва ОСОБА_4 звернулася до ПАТ «Державний ощадний банк України» з заявою про виплату суми банківського вкладу.

Листом № 120.34-11/2193/2018-22/с від 20.04.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовив ОСОБА_4 у здійсненні виплати таких коштів, зазначивши, що вони відносяться до знецінених грошових заощаджень громадян України, а тому виплати здійснюються по мірі надходження бюджетних коштів.

Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02 січня 1992 року, регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», статтею 1 якого встановлені зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Відповідно до статті 2 Закону держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Установи Ощадного банку України на виконання вимог статті 5 Закону провели одноразову індексацію вкладів громадян і на проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадного банку України, видали вкладникам ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

Суми, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання до Ощадного банку України не вносились, зазначені суми держава планує виплатити поступово як компенсаційні втрати від знецінення заощаджень на виконання статті 1 Закону.

У Законі передбачено, що кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону заощадження підлягають поверненню поетапно, залежно від суми вкладу у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Перелік груп вкладників і порядок проведення виплат проіндексованих грошових заощаджень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено статті видатків для проведення компенсаційних виплат.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» установлено, що виплата громадянам України грошових заощаджень в обмежуваному розмірі та поетапно є правом держави, що не суперечить статтям 13, 41, 64 Конституції України.

Установивши при розгляді справи, що наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку, що відкриті на ім'я ОСОБА_7 рахунки є компенсаційними, за вкладом, відкритим у Ощадбанку колишнього СРСР, за яким Державний ощадний банк України провадить виплату проіндексованих заощаджень у межах передбачених для таких виплат Державним бюджетом України, яким у 2018 році не було передбачено окремої статті видатків для проведення компенсаційних виплат вкладникам Ощадбанку колишнього СРСР, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення грошових вкладів, нарахованих відсотків та пені.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у неповерненні успадкованих заощаджень матері, їй була спричинена моральна шкода.

Право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неповерненням банком грошових коштів не передбачено чинним законодавством. Також, під час розгляду справи була встановлена безпідставність вимог позивача щодо стягнення коштів, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Судді /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова