Справа № 604/708/18
Провадження № 2/604/334/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.,

розглянувши у підготовчому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання за ним права власності на спадкове майно, - на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 87,2 кв.м. та житловою 37,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його матір ОСОБА_2, після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із вказаного будинковолодіння. При зверненні Позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із розбіжностями щодо площі житлового будинку, пов'язаними із вчиненням ОСОБА_2 за життя самочинного будівництва. З огляду на вказане, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області.

В підготовче судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися.

Позивач подав заяву, згідно з якою справу просить розглядати без його участі.

Представники відповідача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти позову не заперечують.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

10 квітня 2000року секретарем виконкому Скалатської міської ради Підволочиського району за реєстровим №47 посвідчено заповіт ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_2 відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: все належне їй на праві особистої власності майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла в користь ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 11 січня 2017 року виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, Позивач, - спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за його заявою до майна померлої заведено спадкову справу № 66/2017 року, однак у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено, оскільки при огляді документів було виявлено розбіжності щодо площі житлового будинку. Так, ОСОБА_2 було проведено самочинне будівництво, а саме збудовано прибудову до житлового будинку під літ. «а1».

Згідно з договором дарування житлового будинку від 16 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1353, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 (цегляний будинок з тамбуром, підвалом та сходами, загальною площею 66,60 кв.м., жилою - 36,3 кв.м., зазначений в генеральному плані під літерою «А», хлів кам. під літ. «Б», вбиральня цегла під літ. «В», огорожа штахет, мет. сітка, зазначена під цифрами «1,2», замощення цементне під літ. «1»), належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Підволочиською державною нотаріальною конторою 30 серпня 2000 року по реєстру «2310, зареєстрований в Підволочиському районному БТІ 20 серпня 2002 року в реєстрові книзі за №06.

Однак згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 20 липня 2017 року та довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна №167 від 08 листопада 2017 року, виданих БТІ Підволочиського району, вбачається наявність у житловому будинку по АДРЕСА_1, належному ОСОБА_2, самочинного будівництва під літ. «а1» площею 18,3 кв.м., вартістю 56553 грн.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Померла ОСОБА_2 здійснивши самочинне будівництво, не набула на нього права власності.

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК.

Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об'єкта будівництва застосовується лише у взаємозв'язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов'язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об'єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього.

Позивач надав в матеріали справи копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НОМЕР_3, зареєстрованому в реєстрі за №1709 приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, розташований за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого Скалатською міською радою народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області 09 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №200, на якій збудований будинок та самочинно побудована добудова до житлового будинку під літ. «а1», тобто є обов'язкова умова наявність у праві власності земельної ділянки.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі ст.ст.182,331,375,376,1216,1218,1269,1270 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», правової позиції Верховного Суду України по справі №6-265цс16 від 30.03.2016р. та ст.ст.247 ч. 2, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Скалатської міської ради Тернопільської області (юридична адреса: м. Скалат, вул. Грушевського, 2, Підволочиського району, Тернопільської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 7, Тернопільської області) про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 87,2 кв.м. та житловою 37,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-підпис

Копія вірна:

Суддя Н.Б. Сташків