Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1, накладеного згідно з постановою ВДВС Василівського району від 16.03.2010 року, за реєстраційним номером запису обтяження 162709 від 16.03.2010 та номером запису обтяження 1051243 (спеціальний розділ). Позов мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, 3/121 Василівського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Василівського державного нотаріального округу, магазин промислових товарів на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2013 року, 1/3 частки квартири за адресою: м. Червоноград Львівської області по вул. Івасюка, 13/40 на підставі свідоцтва про право власності від 28.09.1994 року та автостоянка за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Леніна, 26 Василівського району Запорізької області на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №828024 від 22.12.2005 року, виданого Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області. В 2018 році позивачу ОСОБА_1 стало відомо про те, що на його майно накладено арешт та заборону на відчуження. При зверненні до Василівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ним отримана відповідь, що на примусовому виконанні відділу перебував виконавчий лист №2-879 від 10.10.2010 року. З метою забезпечення виконання вимог стягувача державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно боржника. Постановою державного виконавця від 04.10.2010 року даний виконавчий лист був повернутий стягувачу, оскільки було подано апеляційну скаргу на рішення Суворівського районного суду Херсонської області. Після винесення ухвали Апеляційним судом Херсонської області виконавчий лист повторно до ВДВС Василівського РУЮ не надходив. Позивачу було запропоновано звернутися до суд з позовом про зняття арешту з майна. Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує законні права позивача як власника майна.

Ухвалою Василівського районного суду від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного

позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, в позові просив розглянути справу без його участі за участю його представника ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений за місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надав заяву, у якій він заперечує проти позову ОСОБА_1 у звязку з невиконанням останнім судового рішення Суворівського суду м. Херсону №2-879/09 від 29.07.2010 року і рішення апеляційного суду Херсонської області №22-269 від 2011 року про відшкодування матеріальної шкоди, крім того просить розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, подавав заяву, у якій повідомив, що на виконанні відділу згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебував виконавчий документ №2-879 від 10.10.2010 року, виданий Суворівським районним судом м.Херсона, про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3214,46 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 30 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 5244,46 грн. 04.10.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі ч.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», підстава: боржником подано апеляційну скаргу на рішення Суворівського районного суду від 29.07.2010 року по цивільній справі №2-879/09. На даний час виконавче провадження знищено. На даний час до відділу ДВС вищезазначений виконавчий документ повторно не предявлявся. Зважаючи викладене відсутня можливість щодо зняття арешту з майна. Проти зняття арешту Василівський районний відділ ДВС заперечує та просить справу розглянути без участі представника Василівського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, 3/121 Василівського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Василівського державного нотаріального округу; магазин промислових товарів на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2013 року, 1/3 частки квартири за адресою: м. Червоноград Львівської області по вул. Івасюка, 13/40 на підставі свідоцтва про право власності від 28.09.1994 року та автостоянка за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Леніна, 26 Василівського району Запорізької області на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №828024 від 22.12.2005 року, виданого Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №130330351 від 10.07.2018 року вбачається наявність обтяження - арешту нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, виданої 16.03.2010 року державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ ОСОБА_5, зареєстрованого 16 березня 2010 року, реєстраційний номер обтяження 162709, реєстраційний номер обтяження 1051243

(спеціальний розділ).

Звернувшись до Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про зняття арешту, позивач отримав відповідь, про те, що на виконанні відділу державної виконавчої служби згідно Автоматизованої системі виконавчих проваджень перебував виконавчий документ №2-879 від 10.10.2010 року, виданий Суворівським районним судом м.Херсона, про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3214,46 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 30 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 5244,46 грн. 05 березня 2010 року державним виконавчем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 04.10.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі ч.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція), підстава: боржником подано апеляційну скаргу на рішення Суворівського районного суду від 29.07.2010 року по цивільній справі №2-879/09. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказ №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України п.9.9., строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. (Абзац перший пункту 9.9 в редакції наказу Міністерства юстиції N 1699/5 (v1699323-10) від 28.07.2010), після чого вони підлягають знищенню по п.9.10. «документи органу державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню». На даний час виконавче провадження знищено. Станом на момент надання інформації, до відділу ДВС вищезазначений виконавчий документ №2-879 від 10.10.2010 року, виданий Суворівським районним судом м.Херсона, про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3214,46 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 30 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 5244,46 грн. повторно не предявлявся. Зважаючи викладене відсутня можливість щодо зняття арешту з майна.

Рішенням Суворівського районного суду м.Херсона від 29 липня 2010 року у справі №2-879/09 стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3214,46 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 30 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 5244,46 грн.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2011 року рішення Суворівського районного суду м.Херсона від 29 липня 2010 року в частині відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Визначена судом до стягнення загальну суму зменшено з 5244,46 грн. до 3244,46 грн.

Згідно вимог ст.40-1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діє на час розгляду справи) передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №2-879 від 10.10.2010 року, виданий Суворівським районним судом м.Херсона, про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5244,46 грн. повернутий у звязку з подачею апеляційної скарги на рішення Суворівського районного суду від 29.07.2010 року по цивільній справі №2-879/09; у постанові про повернення виконавчого документа державним виконавцем питання про скасування арешту не вирішено; на даний час виконавче провадження, в межах якого виносилася постанова про арешт майна позивача знищене; після винесення ухвали апеляційним судом Херсонської області від 01.02.2011 року виконавчий лист повторно до ВДВС Василівського РУЮ не предявлявся; інші виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 в провадженні Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області відсутні, наявність арешту суттєво обмежує права власника майна ОСОБА_1 на розпорядження належним йому майном та свідчить про необхідність його скасування.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -

Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1, накладеного згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження б/н, виданої 16.03.2010 року державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ ОСОБА_5, за реєстраційним номером запису обтяження 162709 від 16.03.2010 року та номером запису обтяження 1051243 (спеціальний розділ) від 16.03.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6