У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Селидіввуггілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 17.10.2018 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Селидіввуггілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Дослідивши матеріали заяви вважаю, що слід відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зокрема, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу довідку про розмір заборгованості із заробітної плати.

Надані в обґрунтування заяви ОСОБА_1В копії розрахункових листків, не можуть бути прийняті судом, як доказ нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, оскільки останні не містить в собі інформації саме про заборговану йому заробітну плату, відомості про підприємство, яке нарахувало заробітну плату за вищевказаними листками та розмір заборгованості станом на день звернення до суду.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У звязку з чим, суд приходить до висновку, що слід відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу та розяснити, що відмова у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 167, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Селидіввуггілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Хацько