Номер провадження: 22-ц/785/3074/18
Номер справи місцевого суду: 501/1733/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Озарчук В.С.

з участю: відповідачки ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2017 року (в складі судді Максимович Г.В.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

21.08.2017 року публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 938, 18 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

14.10.2009 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір за яким ОСОБА_2 наданий кредит в розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Посилаючись на те, що відповідачка умови кредитного договору не виконує і станом на 31.07.2017 року допустила заборгованість з повернення кредиту в розмірі 4 068,17 гривень, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 40 868,98 гривень, заборгованість за пенею і комісією в розмірі 3 099,21 гривень, крім того, ОСОБА_3 нарахував неустойку- 500 гривень штрафу (фіксована частина) і 2 401,82 гривень (процентна складова), а всього 50 93,18 гривень заборгованості, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Відповідачка просила у позові відмовити, подала заяву про застосування строків позовної давності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2017 року позов Банка задоволено: з ОСОБА_2 на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 938,18 гривень, а також судовий збір - 1600 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2В просить рішення суду від 27.11.2017 року скасувати і застосувати строк позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 зазначає: представником Банка в суді першої інстанції надані неправдиві докази того, що їй було надано кредит у розмірі 4000,00 гривень; при оформленні кредитної картки їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 гривень; останній платіж по погашенню кредиту був здійснений в липні 2014 року, хоча за даними Банка останній платіж начеб то здійснювався 21.01.2015 року; оскільки останній платіж вона здійснила 09.07.2014 року, строк позовної давності закінчився в липні 2017 року; ОСОБА_3, згідно ст. 258 ЦК України, також не дотримався строків позовної давності в частині стягнення штрафів та пені.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник Банка не скористався правом надання відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

14.10.2009 року між Банком та відповідачкою укладений кредитний договір за яким ОСОБА_2 наданий кредит в розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.3,6-8).

21.08.2017 року ОСОБА_3 звернувсяіз позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 938, 18 гривень станом на 31.07.2017 року, яка за розрахунками Банка складається: із заборгованості з повернення кредиту в розмірі 4 068,17 гривень; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 40 868,98 гривень, заборгованості за пенею і комісією в розмірі 3 099,21 гривень, крім того, ОСОБА_3 нарахував неустойку - 500 гривень штрафу (фіксована частина) і 2 401,82 гривень (процентна складова), а.с.1-5.

Відповідачка просила у позові відмовити, 11.09.2017 року подала заяву про застосування строків позовної давності (а.с.29,30).

До суду першої інстанції представник Банка надав Довідку від 01.11.2017 року про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на імя відповідачки ОСОБА_2, згідно якої старт картрахунку 14.10.2009 року з кредитом 500 гривень, зі змінами кредитного ліміту в період з 14.10.2009 року по 18.09.2013 року з 1 000 гривень до 4 000 гривень, при цьому, остання зміна кредиту мала місце 18.09.2013 року.

Довідка також зазначає, що строк дії картки до 10/17, а вказані у довідці операції були проведені у відповідності до Умов та Правил, які узгоджені із клієнтом (а.с.40).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов Банка виходив з того, що позов є обґрунтованим та доведеним (а.с.46,47).

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується зважаючи на наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ч. ч.1-3 ЦІК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2009 року відповідачка підписала Заяву про згоду оформити на своє імя кредит при цьому, зазначена заява містить посилання на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між Банком та відповідачкою договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6,7).

Відповідачка у засіданні колегії суддів стверджувала, що останній платіж по картрахунку вона здійснила в липні 2014 року, про платіж від 21.01.2015 року їй нічого не відомо, з 2014 року вона не має доходу, окрім пенсії, яку отримує як інвалід дитинства (а.с.59).

Крім того, відповідачка зазначала, що представник Банка, у порушення ст. 11 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів», не знайомив її зі змінами умов кредиту і не надав суду доказів того, що після перевипуску Банком платіжної картки з продовженим строком дії картки, він надав відповідачці нову картку.

Відповідачка стверджувала, що вона не отримувала і в неї нема платіжної картки з продовженим строком дії до жовтня 2017 року.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. ст. 76 ч.1, 81 ч.ч.1,5,6 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження інформації, яка міститься в довідці Банка від 01.11.2017 року про те, що дійсно мав місце перевипуск Банком платіжної картки на імя ОСОБА_2 з продовженим строком дії картки до 10/17, як відсутні відомості про дату здійснення такого перевипуску, номер платіжної картки і час (дата) вручення ОСОБА_2 перевипущеної Банком платіжної картки зі строком її дії до жовтня 2017 року.

З наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31.07.2017 року неможливо встановити обставини здійснення платежу від 21.01.2015 року, зважаючи на те, що відповідачка заперечує факт здійснення будь-яких платежів після липня 2014 року.

За захистом порушеного права ОСОБА_3 звернувся в серпні 2017 року, тобто, зважаючи на доводи відповідачки, з пропуском строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), ст. ст. 257 ч.1, 258 ч.2 п.1, 266 ч.1 ЦК України. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо, ст. ст. 266 ч.1, 267 ч.ч.2-4 ЦК України).

Банк, всупереч ст. 81 ч.1 ЦПК України, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтвердив факт перевипуску ним платіжної картки на імя ОСОБА_2 з продовженим строком дії картки до 10/17 та вручення зазначеної картки позичальнику.

Крім того, ОСОБА_3 не довів здійснення позичальником 21.01.2015 року платежів на погашення заборгованості.

04.10.2018 року представник Банка, який належним чином сповіщався про розгляд справи, в судове засідання не зявився і не спростував доводи відповідачки.

Зважаючи на обставини справи і надані сторонами докази, наявність заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 звернувся із позовом за захистом порушеного права з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи та арґументи відповідачки про недоведеність Банком факту перевипуску ним платіжної картки з продовженим строком дії картки до 10/17 і застосування строку позовної давності до заборгованості, яка мала місце станом на липень 2014 року прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для відмови Банку у позові.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення прав Банка на стягнення заборгованості, оскільки за захистом порушеного права ОСОБА_3 звернувся після спливу строку позовної давності.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.в.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і не застосував положення закону про строки позовної давності, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скаргаОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню зі скасуванням судового рішення і прийняттям нового про відмову Банку у позові, судові витрати за подачу апеляційної скарги, які документально підтверджені в розмірі 2 400 гривень (а.с. 67,68) підлягають стягненню з Банка на користь ОСОБА_2

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

5

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2017 року скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк» у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» () на користь ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 400 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 19.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5