АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 658/3290/17

Номер провадження: 22-ц/791/1173/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Под`ячевої І.Д., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частки у праві власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання за нею 2380/100000 частки на земельну ділянку, площею 12 га, кадастровий номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що з 23 листопада 2015 року ОСОБА_3 є власником 2380/100000 частки нежитлових будівель (цех батьківського стада курей), розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Після розпаювання цеху батьківського стада курей між 150 власниками, ОСОБА_4 шляхом укладання фіктивних договорів дарування придбав у власність 97620/100000 частин зазначеного цеху батьківського стада курей. Згодом позивач дізналась, що відповідач приватизував земельну ділянку під нежитловими приміщеннями (цехом батьківського стада курей) загальною площею 12,0 га, при цьому не врахувавши право позивача на частину земельної ділянки під нежитловими будівлями, пропорційно її частки у власності нежитлових будівель.

Після уточнення позовних вимог просила суд визнати за ОСОБА_3 2380/100000 частки у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 12 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_2, в апеляційній скарзі вказує, що суд відмовляючи в задоволенні позову не застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, а саме ст.120 ЗК України щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду на якій вони розміщені, пропорційно частки у праві власності на нерухомість. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, зазначає про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_3 частки належної йому земельної ділянки, при наявності вільної не приватизованої частини земельної ділянки, яка відносить до нежитлових будівель батьківського стада курей. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Херсонський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 належить 2380/100000 частки нежитлових будівель (цех батьківського стада курей), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 14-18).

ОСОБА_4 є власником 97620/100000 часток нежитлових будівель (цех батьківського стада курей), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11).

Право власності відповідача виникло на підставі договорів дарування, укладених відповідачем із власниками паїв, відповідно до частки кожного.

Судом встановлено, що нежитлові будівлі (цех батьківського стада курей) розташовані на земельній ділянці площею 12,3933 (кадастровий номер архівної земельної ділянки : НОМЕР_2)

В 2015 році Громадяни ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скористались правом на безкоштовну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та отримали у власність земельні ділянки площею по 2 гектари кожний для ведення особистого селянського господарства на території Любимівської селищної раді Каховського району Херсонської області,розташованих під нежитловими будівлями (цех батьківського стада курей), що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно виданих реєстраційною службою Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області.

06 квітня 2015 року ОСОБА_4 уклав договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 198-228)

Після оформлення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, ОСОБА_4 звернувся до Управління Держземагенства у Каховському районі Херсонської області із заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, а саме щодо відведення земельної ділянки загальною площею 12,00 га у власність ОСОБА_4 у зв'язку із їх викупом у власників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

07 травня 2015 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку загальною площею 12,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Любимівської селищної ради, кадастровий номер НОМЕР_1.

Апеляційний суд в складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання права власності на частку земельної ділянки, яку відповідач придбав за цивільно правовими угодами, за позивачем, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає юридично безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 набувши право власності на 2380/100000 частки нежитлових будівель як майновий пай при ліквідації СТОВ «Ювілейний», за положеннями ч.1, 4 ст.120 ЗК України стала власником частини земельної ділянки яка належить ОСОБА_10 пропорційно її частці у праві власності на нерухомість, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з частинами першою та другою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Судом першої інстанції правильно встановлено, не заперечується та не спростовано сторонами, що нежитлові будівлі цеху батьківського стада курей розташовані на земельній ділянці площею 12,3933 га (кадастровий номер архівної земельної ділянки НОМЕР_2). На час проведення розпаювання СТОВ «Ювілейний» вказана земельна ділянка перебувала у державній власності. Отже набувши право власності на частку у нерухомому майні, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою державної власності, на якій розміщене нерухоме майно, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Позивач до відповідних органів виконавчої влади з заявою про приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, як у власника 2380/100000 частки нежитлових будівель (цех батьківського стада курей) не зверталась.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,393 га, (залишок неприватизованої земельної ділянки на якій розміщені нежитлові будівлі цеху батьківського стада курей) на час розгляду справи апеляційним судом перебуває у державній власності.

Таким чином, позивач як власник нерухомого майна має можливість звернутись до органів виконавчої влади з заявою про приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, як у власника 2380/100000 частки нежитлових будівель.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана земельна вільна від забудови та на ній не розміщені споруди, що належать саме ОСОБА_3, що унеможливлює реалізацію положень ч.4 ст.120 ЗК України, є припущенням, оскільки з відповідною заявою до компетентних органів позивач не зверталась, відповідно, відмови від органів виконавчої служби не отримувала.

Крім того, між співвласниками нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_10 не встановлений порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, не здійснено виділ частки із майна у натурі, тому вказані доводи апеляційної скарги є юридично безпідставними.

У разі приватизації ОСОБА_3 залишку земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові будівлі цеху батьківського стада курей, нею буде реалізовано захист свого цивільного права як власника частки нерухомого майна, що знаходиться на землях державної власності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що неправомірність набуття права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку для обслуговування належної йому 97620/100000 частки нерухомого майна, на час розгляду справи судом, не встановлено.

Законні підстави для позбавлення відповідача 2380/100000 частки належної йому на праві власності земельної ділянки відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Зважаючи на наведені обставини, апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько

Повне судове рішення складено 07 вересня 2018 року

Суддя: І.В. Вейтас