У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в складі ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факт проживання однією сімєю та поділ майна подружжя.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 19 жовтня 2017 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Постійні та сталі відносини між ними розпочалися до офіційної реєстрації шлюбу, а саме з червня 2017 року, коли вона переїхала жити до відповідача з м.Києва в м.Тернополі та вони почали спільно проживати.

З червня 2017 року сторони проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, їздили на відпочинок, мали спільний бюджет, планували весілля і майбутнє сімейне життя. Відповідач був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, основним видом діяльності якого є виробництвом меблів. Вона брала безпосередню участь у здійсненні підприємницької діяльності, знаходила клієнтів та завдяки спільним зусиллям вони заснували ПП «Преміум буд сервіс». Впродовж літа, вона з відповідачем спільно обирали бажаний для них автомобіль, обговорювали переваги, недоліки, зустрічались із потенційними продавцями.

У вересні 2017 року за спільні кошти придбали автомобіль марки TOYOTA PRADO, загальний легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) JTEBU25J250051254, чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який, вирішили зареєструвати за відповідачем. Однак, вказаним автомобілем фактично користується вона. Відтак вказує, що починаючи з червня 217 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, проживали як одна сімя, вели спільний бюджет та відповідно за спільні кошти придбали автомобіль, який є спільною сумісною власністю.

Вже після реєстрації шлюбу вони за спільні кошти та для потреб сімї придбали земельну ділянку та садовий будинок в с.Підгородне, право власності на які також зареєстровано за відповідачем.

Рішенням Зборівського районного суд від 14 травня 2018 року шлюб між ними розірвано.

У добровільному порядку між ними не досягнуто згоди щодо поділу спірного майна.

Посилаючись на те, що між сторонами спору не досягнуто згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, просила задовольнити позов, встановити факт проживання однією сімєю у період з червня 2017 року по 18 жовтня 2017 року, визнати автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, реєстраційний номер ВО 8930ВІ спільним сумісний майном подружжя. Провести поділ спільно набутого майна та визнати за кожним із подружжям по ? частині спірного автомобіля, земельної ділянки, що в с.Підгородне Тернопільського району, пл. 0,05 га., кадастровий номер :01:001:2233, для садівництва та садового будинку в садівничому товаристві «Кооператор» по вул.Зелена,85 в с.Підгородне, заг. пл. 110,3 кв.м.

Одночасно, позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA PRADO, загальний легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) JTEBU25J250051254, чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер ВО 89300ВІ, на земельну ділянку, розташовану на території Підгороднянської сільської ради, кадастровий номер :01:00162233, пл.0,05га, цільове призначення для індивідуального садівництва та садовий будинок по вул.Зелена,85 в с.Підгородне, в садівничому товаристві «Кооператор», заг. пл. 110,3 кв.м., право власності на яке оформлене за ОСОБА_3

ОСОБА_4 мотивовано тим, що на даний час між ними існує спір щодо поділу спірного майна. Право власності на автомобіль, земельну ділянку та садовий будинок оформлено за відповідачем, а тому останній вправі відчужити спірні обєкти нерухомості, без згоди позивача.

Після розірвання шлюбу 14 травня 2018 року відповідач неодноразово погрожував позивачу, що продасть все майно третім особам, з метою уникнення його поділу.

Посилаючись на наведене та те, що у разі відчуження спірного майна, виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, буде неможливим, просить заяву задовольнити.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п.4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Положеннями ст. 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує спір щодо поділу спільного сумісного майна. Предметом позову є вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання автомобіля спільним сумісним майном подружжя та поділ спірного майна, шляхом визнання за кожним із подружжя права власності по ? частини спірного майна.

З матеріалів справи встановлено, що право власності на спірні обєкти майна зареєстровано за відповідачем.

В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на спірний автомобіль та витяг з державного реєстру речових прав, які підтверджують факт реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та садовий будинок.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що між сторонами спору існує спір, приймаючи до увагу те, що позивач в порядку поділу майна просить визнати за нею право власності на ? частину спірного майна, належність нерухомого майна відповідачу та їх характеристики, з урахуванням того, що підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову є ймовірність відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, реєстраційний номер ВО 8930ВІ, земельну ділянку, що в с.Підгородне Тернопільського району, пл. 0,05 га., кадастровий номер :01:001:2233, цільове призначення для садівництва та садовий будинок в садівничому товаристві «Кооператор», що по вул.Зелена,85 в с.Підгородне, заг. пл. 110,3 кв.м.

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Керуючись ст.ст.151-153 , 208-210, ч. 2 ст. 294 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №607/17804/18 за позовом ОСОБА_2 (вул.Щербакова,59а/7м.Київ, РНОКПП НОМЕР_2, м.Тернопіль) до ОСОБА_3 (вул.зелена,7 с.Іванківці, Зборівського району Тернопільської області, РНОКПП - НОМЕР_3) про поділ майна подружжя.

Накласти арешт на наступне майно, яке належить ОСОБА_3( вул.Зелена,7 с.Іванківці Зборівського району Тернопільської області, 47251, РНОКПП НОМЕР_3):

-автомобіль марки TOYOTA PRADO, загальний легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) JTEBU25J250051254, чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ №696797 від 22.09.2017 року ;

-земельну ділянку, що в с.Підгородне Тернопільського району, пл. 0,05 га., кадастровий номер :01:001:2233, цільове призначення для індивідуального садівництва, що належить ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 08.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за № 1192;

-садовий будинок в садівничому товаристві «Кооператор», що по вул.Зелена,85 в с.Підгородне, заг. пл. 110,3 кв.м., що належить ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 08.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за №1189.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику та відповідачу для відому, а також у відповідний відділ державної виконавчої служби, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регіональний сервісний центр МВС у Тернопільській області(вул.Стрийська,5 с.Підгороднє, Тернопільський район Тернопільська область).

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення або складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 07 вересня 2018 року.

Головуючий