Справа № 570/343/17
Номер провадження 2/570/131/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивача, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (до участі в справі залучено як третю особу без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОД МАЙСТЕР") про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що між ОСОБА_3, як позикодавцем, та ОСОБА_4, як позичальником, були укладені договори позики, а саме: від 05 липня 2015 року на суму 900000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 31 січня 2016 року, від 10 жовтня 2015 року на суму 1100000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 10 квітня 2016 року, від 01 грудня 2015 року на суму 1500000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 01 червня 2016 року, від 07 лютого 2016 року на суму 1200000,00 грн., зі строком повернення до 07 серпня 2016 року, від 01 березня 2016 року на суму 850000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 31 грудня 2016 року, загальна сума позики складає 5550000,00 гривень, факт отримання грошей підтверджується власноручно виконаними позичальником розписками, завіреними власним підписом, в установлений договором строк ОСОБА_4 суми позики не повернув і від її повернення відмовляється, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ТзОВ "ПРОД МАЙСТЕР".

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про дату, місце і час розгляду справи він був повідомлений своєчасно і належним чином, від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що з наведених у позові мотивів, доданих розписок є підстави стягнути борг, так як борг відповідачем не повернуто. Де взяв кошти позивач для позики, йому невідомо, виходить з того, що є наявними розписки, кошти передавалися готівкою від сина батьку на певні потреби. Виходячи з наданих пояснень, просить стягнути борг в розмірі 5550000,00 гривень та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності за участю його представника, позовні вимоги визнає повністю, оскільки вони ґрунтуються на дійсних правочинах, які він не може спростувати, тому погоджується з обов'язковим виконанням взятих на себе зобов'язань.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що обставини викладені в позові є правдою, правочини підтверджені розписками, відповідач позику підтверджує. У зв'язку з тим, що відповідач наразі має багато боргів, кошти не повернуті, а тому позов визнає. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився.

Представник третьої особи, адвокат ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснила, що виходячи із норм ч.6 ст.49 ЦПК України, суд не може прийняти визнання позову в даній ситуації, оскільки такі повноваження представника у його довіреності не передбачені. Зазначила, що сторони по справі є фізичними особами-підприємцями і з огляду на це, виникають сумніви, що ці позики є позиками саме між фізичними особами, а не фізичними особами-підприємцями, з огляду на позов і докази, якими вони обґрунтовуються виникають сумніви в дійсності того чи відбувалися такі операції насправді, скоріш за все цей позов поданий для того, аби узаконити борг, а тому у задоволенні позову просить відмовити. В останнє судове засідання представник третьої особи не з'явилася.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що між ОСОБА_3, як позикодавцем, і ОСОБА_4, як позичальником були укладені договори позики, а саме: від 05 липня 2015 року на суму 900000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 31 січня 2016 року, від 10 жовтня 2015 року на суму 1100000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 10 квітня 2016 року, від 01 грудня 2015 року на суму 1500000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 01 червня 2016 року, від 07 лютого 2016 року на суму 1200000,00 грн., зі строком повернення до 07 серпня 2016 року, від 01 березня 2016 року на суму 850000,00 грн., зі строком повернення не пізніше 31 грудня 2016 року. Загальна сума позики за вищевказаними договорами складає 5550000,00 гривень.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором і передав відповідачу обумовлені суми грошей, що підтверджується вказаними розписками, які вчинені ОСОБА_4 і завірені його підписами та підписом ОСОБА_4, копії яких знаходяться в матеріалах справи, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні. Однак, позичальник ОСОБА_4 не виконав взяті на себе обов'язки і в установлений договорами строк суми позик не повернув.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 не належним чином виконував свої зобов'язання за договорами позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, тобто в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і сума заборгованості, підлягають стягненню.

Суд не може взяти до уваги посилання представника третьої особи на норми ч.6 ст.49 ЦПК України, оскільки представник відповідача не наділений повноваженнями в наявній в матеріалах справи довіреності на визнання позову, оскільки в матеріалах справи наявна заява відповідача про те, що він визнає позов і уповноважує свого представника представляти його інтереси в судовому засіданні з усіма правами. Крім того, в судовому засіданні стороною відповідача не доведено протилежних обставин, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, а саме, того що гроші за розписками відповідач не отримав або того, що кошти були повернуті в строки обумовлені договорами. Доказів того, що договори позики фактично не були укладені і гроші від позивача відповідачу не передавалися, а також те, що позики відбулися між фізичними особами-підприємцями суду надано не було, тому ці доводи представника третьої особи не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки ст.81 ЦПК України покладає на сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (до участі в справі залучено як третю особу без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОД МАЙСТЕР") про стягнення боргу - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3:

- позику в сумі 5550000 (п'ять мільйонів п'ятсот п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок;

- сплачений при подачі позову до суду судовий збір в загальній сумі 8320 (вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_3, виданий 18 лютого 2014 року Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_4, виданий 19 березня 1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 вересня 2018 року.

Суддя Остапчук Л.В.