печерський районний суд міста києва
Справа № 2-416/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.,

секретаря - Винник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Прищепи А.Г., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Прищепи А.Г., в якій просила скасувати: постанову про опис та арешт майна боржника від 04.10.20178 року у виконавчому провадженні № 51398518, акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, постанову про арешт майна боржника, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанову про закінчення виконавчого провадження, визнати бездіяльність державного виконавця Прищепи П.Г. та зобов'язати державного виконавця винести у виконавчому провадження № 51398518 постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, які винесені з порушенням вимог чинного законодавства.

В обґрунтування скарги посилається на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України. Скаржник стверджує, що державним виконавцем на направлялися на адресу боржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, та вона не скористалася своїм законними правами як стороною виконавчого провадження.

Крім того, скаржник зазначає, що не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, оскільки квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки. Інформація, що у скаржника наявне інше нерухоме майно є хибною.

Також, скаржник зазначає, що оскільки постанову про повернення виконавчого документа стягувачу не було винесено, всі наступні процесуальні документи складені у виконавчому провадженні № 51398518 є незаконними, у зв'язку з чим просила скасувати винесені постанови відносно неї державним виконавцем Прищепою А.Г.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що постановами від 04.10.2017 року державним виконавцем Прищепою А.Г. описано на накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, а саме ? частина однокімнатної квартири, реєстраційний/кадастровий номер 2627, місцезнаходження: АДРЕСА_1

В подальшому, 04.10.2017 року підписано Акт про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу державним виконавцем Прищепою А.Г.

04.10.21017 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувача у рахунок погашення боргу ОСОБА_1

Постановою державного виконавця Прищепи А.Г. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, крім ? частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

04.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в сумі 36 095, 08 грн.

Постановою державного виконавця Прищепи А.Г. 04.10.2017 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрат пов'язаних з проведенням виконавчих дій у сумі 300, 00 грн.

Також, 04.10.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51398518.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців,Ж правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом «України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов'язаний, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження» здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядок, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2016 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби направлена боржнику постанова про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, скаржник не була позбавлена можливості, як учасника виконавчого провадження, користуватися своїми правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», зокрема щодо добровільного виконання судового рішення.

Безпідставними є доводи скаржника щодо трактування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», № 1304-VII від 03.06.2014 року, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, цей закон не буде поширюватися на правовідносини, які виникли між сторонами, так як матеріали виконавчого провадження містять докази того, що за боржником зареєстровано право власності на іншу житлову квартиру, що дає підстави вважати, що це не єдине місце її проживання.

Положенням ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Щодо про скасування акту та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, то слід зазначити наступне.

Пунктом 9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Главою 24 ЦК України регламентовано безпосередньо порядок набуття права власності на майно, так право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом) ст. 334 ЦКУ, п.9. ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено складання акту за фактом передачі майна. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Передачею визнається фактичне вручення майна набувачеві, здача його перевізникові чи організації зв'язку для відправлення, пересилання. Під передачею також слід розуміти фактичне надходження майна у володіння набувача, а також передачу йому товаро- розпорядчого документа. Вручення даного документа означає передачу набувачу всіх повноважень з розпорядження майном. Набувач, якому переданий в установленому законом порядку товарно-розпорядчий документ, набуває права шляхом здійснення правочинів з даним документом продати товар, заставити його тощо.

Державним виконавцем винесено постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Отже, за сукупністю досліджених доказів по справі, співмірності з вимогами закону, суд вважає, що дії державного виконавця не є протиправними.

В іншій частині вимог скарга також не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та у порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прищепи А.Г.задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 383, 386 ЦПК України, ст. ст. 1, 11, 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Прищепи А.Г. залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук