05.09.2018 Справа №2-8946/11
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участі секретаря судового засідання Бойко І.І.

- за відсутності державного виконавця

розглянувши подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про звернення стягнення на не зареєстроване майно боржника,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 звернулася до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке, не зареєстровано у встановленому законом порядку.

В обґрунтування подання заявник вказує, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження №51890350 щодо виконання виконавчого листа №2-8946/11, дублікат якого виданого 05 липня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 73333,53 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 12 березня 2012 року становить 585751,57 гривень заборгованості по кредитному договору, з яких: 42473,24 доларів США, що еквівалентно 339255 гривень строкова заборгованість за кредитом, 11694,75 доларів США, що еквівалентно 93411,82 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 515,52 доларів США, що еквівалентно 4117,72 гривень строкова заборгованість за процентами, 18650,02 доларів США, що еквівалентно 148967,03 гривень прострочена заборгованість за процентами та 123810,66 гривень пені, та 2823 гривень сплачених судових витрат.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що у власності ОСОБА_3 перебуває частина приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, а саме: приміщення №46 площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11. Зазначене нерухоме майно передано в іпотеку стягувачу за вказаним виконавчим провадженням. Однак, право власності на дане нерухоме майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, що відповідно є підставою для звернення до суду із подання про звернення стягнення на незареєстроване майно боржника.

Посилаючись на наведене та те, що боржник набув право власності на вищезазначене приміщення у відповідності до договору купівлі-продажу, але не зареєстрував його в установленому законом порядку, у звязку з чим державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на нього, просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не зявився. Попередньо подала заяву про розгляду справи без її участі. Подання підтримає та просить задовольнити.

Судом встановлено, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження №51890350 щодо виконання виконавчого листа №2-8946/11, дублікат якого видано 05 липня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 73333,53 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 12 березня 2012 року становить 585751,57 гривень заборгованості по кредитному договору, з них: 42473,24 доларів США, що еквівалентно 339255 гривень строкова заборгованість за кредитом, 11694,75 доларів США, що еквівалентно 93411,82 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 515,52 доларів США, що еквівалентно 4117,72 гривень строкова заборгованість за процентами, 18650,02 доларів США, що еквівалентно 148967,03 гривень прострочена заборгованість за процентами та 123810,66 гривень пені, та 2823 гривень сплачених судових витрат.

10 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

10 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вбачається з відповіді Державної фіскальної служби України № від 28.07.2017 року про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, інформацію про ОСОБА_3 не знайдено.

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України № від 28.07.2017 року про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, інформацію про ОСОБА_3 не знайдено.

З відповіді Пенсійного фонду України № від 13.08.2018 року про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію про ОСОБА_3 не знайдено.

Як слідує з відповіді Пенсійного фонду України № від 13.08.2018 року про осіб боржників, які отримують пенсії, інформацію про ОСОБА_3 не знайдено.

Згідно договору купівлі-продажу від 17 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 3773 встановлено, що 17 липня 2008 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 у власність частину приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, а саме: приміщення №46 площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11.

З договору іпотеки за №112-08/02 від 17 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 3774 встановлено, що 17 липня 2008 року, ОСОБА_3 передав ПАТ АБ «Укргазбанк» в іпотеку частину приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, а саме: приміщення №46 площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11.

Вказаний договір іпотеки забезпечує виконання зобовязань, які випливають з договору за №112/08-Ж/02 від 17 липня 2008 року укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ АК «Укргазбанк».

Відповідно до положень п.2.1.1 договору іпотеки встановлено, що спірне нерухоме майно належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2018 року,за №3773.

З довідки Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за №357 від 21.02.2018 року вбачається, що право власності за ОСОБА_6 на нежитлове приміщення, частина приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, №46, площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11 не зареєстроване.

10 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, зокрема, описано та накладено арешт на нежитлове приміщення, частина приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, №46, площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №134111982 від 13.08.2018 року встановлено, що право власності на спірне нежитлове приміщення, частина приміщення другого поверху торгового комплексу В-4, №46, площею 37,7 кв.м., за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11 зареєстроване за попереднім власником ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 13.06.2007 року. Крім того, на вказана майно накладено обтяження згідно договору іпотеки за №3774 від 17.07.2008 року, приватним нотаріусом ОСОБА_4, боржник ОСОБА_3

По даний час рішення суду не виконано, на виклики державного виконавця Жулковський Р.М. не зявляється та будь-яких заходів щодо виконання рішення суду не здійснює.

У звязку з відсутністю державної реєстрації спірного майна за боржником, державний виконавець позбавлений можливості здійснити примусову реалізації іпотечного майна.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне нерухоме майно передано в іпотеку стягувачу ПАТ «Укргазбанк» за виконавчим документом №2-8946/11, дублікат якого видано 05 липня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, відповідно до іпотечного договору від 17.07.2008року.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід'ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

В силу вимог ч.ч.2,3 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями п. 9 ч.3 статті 129 Конституції України обов'язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Обов'язковість виконання судових рішень, як невід'ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон), відповідно до якої звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 50 Закону після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 53 Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Встановлено, що державний виконавець просить звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, а саме: приміщення №46 по вул. Єршова, 11, м. Луцьк Волинської області, площею 37,7 кв.м., право власності на яке, не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку.

За змістом ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 набув право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу із ОСОБА_5. Зазначене нерухоме майно передано ОСОБА_3 в іпотеку ПАТ АБ «Украгазбанк» відповідно до умов договору іпотеки №112-08/02 від 17 липня 2008 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, заборгованості за яким і є предметом даного виконавчого провадження.

Однак, вказаний договір купівлі-продажу та право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, не зареєстровані у встановленому законом порядку, що позбавляє державного виконавця вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на спірне нерухоме майно, з метою виконання рішення суду.

Вказаний об'єкт нерухомого майна значиться зареєстрованим за попереднім власником ОСОБА_5, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №134111982 від 13.08.2018 року.

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що кошти та рухоме майно, належне боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, відсутнє. Державним виконавцем накладено арешт та описано спірне нерухоме майно, а саме: приміщення №46 по вул. Єршова, 11, м. Луцьк Волинської області, площею 37,7 кв.м.

Отже, право власності на вищезазначене приміщення ОСОБА_3 набуто у відповідності до договору купівлі-продажу, але не зареєстровано в установленому законом порядку, а тому державний виконавець не має можливості та законних підстав звернути стягнення на вказане нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведене та те, що судове рішення боржником не виконане, а державний виконавець, у свою чергу, зобов'язаний вживати всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке, не зареєстровано у встановленому законом порядку є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 268, 353-355, 440 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке, не зареєстровано у встановленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, а саме: приміщення №46 по вул. Єршова, 11, м. Луцьк Волинської області, площею 37,7 кв.м., право власності на яке, не зареєстроване ним у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 10 вересня 2018 року.

Головуюча