Справа №442/1845/18
Провадження №2/442/1063/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Дрогобич Львівської обл.) до Дрогобицької міської ради Львівської області (м. Дрогобич Львівської обл.) про визначення частки у земельній ділянці, що є у спільній сумісній власності,
за участю представників
від позивача: не зявилися
від відповідача: не зявилися
Позивач в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до позовної заяви, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно Свідоцтва про смерть серії І-СГ № 283258, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_2 помер 20.04.2012, про що у Книзі реєстрації смертей 20.04.2012 зроблено відповідний актовий запис за № 261.
Як вбачається із свідоцтва про одруження серії ЯУ № 511155, виданим Великобілинською сільською радою Дублянського району Дрогобицької області 17.09.1957, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ідія-Марія Михайлівна одружились 17.09.1957.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2018 № 02-31/132 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1-М.М. у видачі свідоцтва на право на спадщину.
Як вбачається із матеріалів спадкової справи ОСОБА_2, померлого 20.04.2012, № 19/2012 ОСОБА_4після смерті ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем його майна по закону.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах.
Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже, у звязку з тим, що частки співвласників житлового будинку не визначені, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому його порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України.
У разі смерті співвласника нерухомого майна частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина 2 статті 370, частина 2 статті 372 ЦК України).
Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
У відповідності до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.
Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Зокрема ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є в спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом.
Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_4не укладали жодних угод чи домовленостей щодо поділу спірного житлового будинку. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на частину земельної ділянки, що належала їм з померлим на праві спільної сумісної власності.
За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ України № 7 від 30.05.2008 та відсутність договору з приводу визначення часток сторін у спільній сумісній власності, зважаючи на відсутність у позивача іншої можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з позивача в дохід спеціально фонду Державного бюджету судовий збір у розмірі 352 грн 40 к. за витребування спадкової справи.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 352 (триста пятдесят два) грн. 40 к. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.С. Кучаковський