Справа №487/636/16-ц 09.01.2018
Провадження №22-ц/784/56/18 Головуючий по 1 інстанції Темнікова А.О.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання - Яценко Л.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2016 року, яке ухвалено головуючим суддею Темніковою А.О. у приміщенні цього ж суду о 09 год. 54 хв. по цивільній справі за позовом дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» ( далі - ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс») до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и л а

У лютому 2016 року ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 27 листопада 2010 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір №004585 про надання послуг, спрямованих на придбання товару, на умовах Програми діяльності Приват-Плюс, яка є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до умов цього договору та додатків до нього ОСОБА_5 отримав кредит на придбання будівельних матеріалів у розмірі 40 000,00 гривень строком на 180 місяців із сумою загального щомісячного платежу у розмірі 402 гривні 22 копійки.

Додатком №3 до цього договору, який підписаний сторонами 18 січня 2011 року визначена залишкова заборгованість у розмірі 48 266 грн. 40 коп. та термін її сплати до 26 грудня 2020 року та передбачена можливість пред'явлення позивачем вимоги щодо дострокового повернення всієї суми позичальником у разі порушення зобов'язань.

18 січня 2011 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за договором між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір поруки, за умовами якого останні зобов'язалися виконати обов'язок ОСОБА_5 перед кредитором на письмову вимогу позивача в разі невиконання вказаного обов'язку даним позичальником, а також передбачили право позивача стягнути з них в якості штрафу розмір одного щомісячного платежу у сумі 402 гривні 22 копійки.

19 січня 2011 року позивач оплатив товар для ОСОБА_5, а останній його отримав.

У зв'язку із виникненням заборгованості 19 травня та 12 листопада 2015 року позивачем на адресу боржника та поручителів було направлено письмову вимогу про сплату поточної заборгованості за договором.

Проте дану вимогу відповідачами не виконано, заборгованість не погашено.

Посилаючись на те, що відповідачі належним чином зобов'язання не виконують, станом на 29 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 60 045 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 50 037 грн. 56 коп., штрафу у розмірі 10 007 грн. 51 коп., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитом у загальному розмірі 60 045 грн.07 коп., а з поручителів штраф по 402 грн. 22 коп. з кожного та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2016 року позов задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необ'єктивний та необґрунтований підхід суду до вирішення справи, просила скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва.На обґрунтування скарги зазначила, що судом розглянуто справу за відсутності доказів належного сповіщення її про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідачів, представника відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 27 листопада 2010 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір №004585 про надання послуг, спрямованих на придбання товару, на умовах Програми діяльності Приват-Плюс, яка є додатком №1 до цього договору(а.с.10-12).

Відповідно до умов цього договору та додатків до нього ОСОБА_5 отримав кредит на придбання будівельних матеріалів у розмірі 40 000,00 гривень строком на 180 місяців із сумою загального щомісячного платежу у розмірі 402 гривні 22 копійки.

Додатком №3 до цього договору, який підписаний сторонами 18 січня 2011 року визначена залишкова заборгованість у розмірі 48 266 грн. 40 коп. та термін її сплати до 26 грудня 2020 року; передбачена можливість вимоги щодо дострокового повернення всієї суми у разі порушення зобов'язань ( а.с.13).

18 січня 2011 року між ПП Підліпнюк ( постачальник), ДП «Плюс» ТОВ «Компанія Приват-Плюс»(платник) та ОСОБА_5.( одержувач) укладено договір №004585ц.

За умовами цього договору постачальник зобов'язався поставити (передати у власність) одержувачу будівельні матеріали, платник - оплатити рахунок постачальника за товар, а одержувач - отримати його ( а.с.15).

Крім цього, 18 січня 2011 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за договором між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір поруки, за умовами якого останні зобов'язалися виконати обов'язок ОСОБА_5 перед кредитором на письмову вимогу позивача в разі невиконання вказаного обов'язку даним позичальником, а також передбачили право позивача стягнути з них в якості штрафу розмір одного щомісячного платежу у сумі 402 грн. 22 коп. з кожного.

19 січня 2011 року позивач оплатив товар для ОСОБА_5.( а.с.16 (зворот).

За актом прийому-передачі від 21 січня 2011 року позивач передав ОСОБА_5 будівельні матеріалі на загальну суму 40 000 грн.( а.с.16).

У зв'язку із виникненням заборгованості 19 травня та 12 листопада 2015 року позивачем на адресу боржника та поручителів було направлено письмову вимогу про сплату поточної заборгованості за договором в розмірі 11 644 грн.38 коп.

Проте дані вимоги не виконано, заборгованість не погашено.

Оскільки станом на 26 січня 2016 року відповідачі належним чином зобов'язання не виконували, виникла заборгованість за кредитом у розмірі 60 045 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 50 037 грн. 56 коп., штрафу у розмірі 10 007 грн. 51 коп.

Суд першої інстанції, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс» та стягнув заборгованість з відповідачів у солідарному порядку та штрафу з поручителів відповідно до умов договору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідача ОСОБА_2 було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України ( вказана та інші норми ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення), розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно з ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Особи, які беруть участь у справі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику ( ч.6 ст.74 ЦПК України).

Таким чином, належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, є розписка про отримання судової повістки.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Так, із матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, куди і надіслано телеграму ( а.с.22,85).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_2 особисто отримала судову повістку про розгляд справи 23 червня 2016 року - 11 червня 2016 року, отже мала достатньо часу для явки до суду і підготовки до участі в судовому розгляді справи ( а.с.87).

Вищевикладене свідчить про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи на 23 червня 2016 року, відповідно до ст. 74 ЦПК України.

Однак, відповідач до суду не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Доказів на спростовування вказаних обставин, відповідач в силу ст.ст. 58-60 ЦПК України до апеляційного суду не надала.

Таким чином, станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі наявні докази про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, про отримання нею судової повістки про виклик в судове засідання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача про неповідомлення її судом належним чином про час та місце розгляду справи є необґрунтованими.

Інших доводів, які б могли вплинути на правильність висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

В силу ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ст.375 ЦПК України, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Прокопчук