Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 565/347/17

провадження № 61-12815св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року у складі судді Хилевич С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» (далі - ПАТ «Фортуна-Банк») провизнання боргу,посилаючись на те, що на виконанні Кузнєцовського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження про стягнення з ПАТ «Фортуна-Банк» на його користь 3 370,56 доларів США за договором банківського вкладу від 19 квітня 2013 року № 12м/840-598. Банк не повертає йому грошові кошти, термін прострочення виконання судового рішення становить 856 днів. Він як споживач фінансових послуг має право на стягнення з відповідача пені за період з 23 вересня 2014 року по 27 січня 2017 року в розмірі 235 188 грн 22 коп. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати борг ПАТ «Фортуна-Банк» перед ним у вищевказаній сумі.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2017 року у складі судді Поровського В. А. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відхилено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме заявнику слід було сплатити судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2017 року постановлено вважати неподаною та повернути заявнику з підстав, передбачених частиною другою статті 185, статтею 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв'язку з невиконанням особою, що подала апеляційну скаргу, вимог ухвали суду щодо сплати судового збору за подання скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що особою, яка подала скаргу, не сплачено судовий збір за її подання у встановленому законом порядку.

У березні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року, а справу направити до цього ж суду для відкриття провадження та подальшого розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ОСОБА_1, апеляційний суд керувався нормами статей 185, 357 ЦПК України і виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року в частині сплати судового збору.

Однак з цими висновками суду апеляційної інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір»визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір»законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Таким чином, ОСОБА_1 як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд не врахував наведеного та безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов'язок зі сплати судового збору і безпідставно визнав його апеляційну скаргу неподаною та повернув її.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вищенаведених норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У зв'язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, оскаржуване судове рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
О. В. Ступак
Г. І. Усик