ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в місті Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів. Позов мотивує тим, що між ОСОБА_1 (надалі - позивач) та ОСОБА_2 (надалі - відповідач) було складено розписку, за якою позивачем було передано відповідачу, у присутності свідків, грошові кошти у сумі 1700 доларів США та зазначено, що дані кошти були завдатком за квартиру. Представник позивача зазначає, що попереднього договору купівлі-продажу укладено між сторонами не було, так як і не було укладено Основного договору про відчуження майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1. Між тим, в подальшому сторони відмовилися від здійснення купівлі-продажу квартири, але при цьому відповідач відмовилася повернути завдаток (аванс) у розмірі 1700 доларів США. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на користь позивача 1700 доларів США, що еквівалентно 44245,9 грн. станом на день винесення судового рішення та стягнути на корить позивача всі понесенні нею судові витрати, витрати на досудове врегулювання спору та витрати за надання правничої допомоги, згідно наданого приходно-касового ордеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 673.

З наявної в матеріалах справи копії Розписки, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 завдаток за квартиру в сумі 1700 доларів США.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Звертаючись до суду з даним позовом сторона позивача посилається на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, між позивачем та відповідачем у встановленому законом порядку укладений не був, а передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, а не завдатком, і підлягають поверненню з урахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на день винесення судового рішення.

Так, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце в разі наявності зобов'язання, яке виникає на підставі договору.

Таким чином, враховуючи те, що нотаріально посвідчена угода про сплату завдатку між позивачем та відповідачем не укладалася, а існує лише розписка про отримання коштів, у зв'язку із чим вказана сума є авансом і підлягає поверненню.

Сума, яка названа у розписці завдатком фактично є авансом, оскільки при передачі вказаної суми не було дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме - не укладено договору купівлі - продажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня2012 року у справі № 6-82цс13 та Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 196/844/16-ц.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-284цс17 від 01 березня 2017 року.

Так, згідно даних з офіційного веб-сайту Національного банку України, офіційний курс Національного банку України (НБ України) гривні до долару США станом на 27.08.2018 р., день ухвалення рішення, становить 2785.3197 гривні.

Таким чином, оскільки відповідач отримала від позивача 1700 доларів США як авансовий платіж однак, укладення Договору купівлі-продажу квартири не відбулося, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу та стягнути із відповідача на користь позивача 47345 грн. 00 коп., що еквівалентно 1700 доларів США згідно курсу НБУ станом на 27.08.2018 року (1 долар США = 2785,3197 грн.).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається із матеріалів справи позивач уклала Договір про надання правової допомоги, юридичний супровід та представництво від 06 січня 2018 року з адвокатом ОСОБА_3.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надав Квитанцію до прибуткового касового ордера № 25 від 19 березня 2018 року на суму 20350,00 гривень.

Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства представник позивача на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги не надав суду доказів виконаних ним робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, доказів які б свідчили про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі.

Більш того, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 25 від 19 березня 2018 року в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом сплати ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 20350,00 грн., як суми за надану правничу допомогу у вказаній справі, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача лише 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи, що підтверджено квитанцією № 0.0.992944844.1 від 21 березня 2018 року. (а.с. 1).

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 205, 208, 220, 524, 526, 533, 570, 657 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 13, 81, 133, 137, 141, 187, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1700 доларів США авансового внеску, що за офіційним курсом Національного банку України, станом на 27.08.2018 року, складає 47345 (сорок сім тисяч триста сорок п'ять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп..

У частині стягнення 20350,00 грн. витрат на правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 21 березня 1998 року, адреса проживання: АДРЕСА_2

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт НОМЕР_4 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 12 серпня 1999 року, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2018 року.

Суддя Н.А. Осаулова