Провадження № 2/234/3590/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Вербовецька Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 234/13522/18 за позовом

ОСОБА_1 до Біленьківської селищної ради

про скасування державного акту

за участю

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.1993 належить на праві власності житловий будинок із службовими та дворовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, смт. Біленьке, вул. Ровенська, 10.

На підставі рішення Біленьківської селищної ради від 30.01.1998 йому також належить земельна ділянка, площею 0,2094 га, яка розташована за вказаною адресою, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю №2060 від 11.05.1998.

У 2018 році він звернувся до землевпорядної організації з заявою про розробку технічної документації із землеустрою та присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру. При підготовці документів зясувалося, що при виготовленні акту була допущена помилка, а саме невірно зазначено призначення земельної ділянки. Так, в акті визначено призначення «ведення особистого підсобного господарства», тоді як земельна ділянка передавалася йому для обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Враховуючи викладене, посилаючись на ст.319 ЦК України, ст.23,155 ЗК України, просив суд скасувати державний акт серії ДН, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №2060 від 11.05.1998, на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована у м. Краматорськ, смт. Біленьке, вул. Ровенська, 10.

12.09.2018 по справі відкрите спрощене позовне провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив суду не надав.

У судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 пояснила суду, що Біленьківська селищна рада позов визнає, так як іншого способу внести зміни в нього немає.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідка, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських Рад народних депутатів (ст. ст. 5, 11, 18 ЗК України 1990 року, ст. ст. 19, 35, 42 чинного на час передачі ділянки Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування»).

Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Форми державних актів затверджувалися Верховною Радою України (ч. 2 ст. 17, ст. 23 ЗК України 1990 року, п. п. 1.1., 1.2 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15 квітня 1993 року N 28) (далі - Інструкція).

Складання державних актів, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, повязане з обовязковою розробкою та затвердженням технічної документації (ст. ст. 99-102 ЗК України 1990 року, п. п. 1.9, 1.10 Інструкції).

Зі змісту вищевказаних положень закону слідує, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку під уже збудоване нерухоме майно могла бути передана власнику будинку, а якщо будинок належав на праві спільної власності усім співвласникам будинку. Передача у власність земельної ділянки оформлялася рішенням сільської, селищної чи міської ради народних депутатів, на території якої була розташована ділянка, на підставі якого, після розроблення та затвердження технічної документації, видавався правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю.

Проте судом встановлено, що земельна ділянка передана у власність ОСОБА_1 з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення та визначення її дійсного цільового призначення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. ч. 1, 9, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним (або виконавчим органом ради) правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Крім того, згідно ст. 74 цього Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року).

Обставини справи вказують на неможливість внесення змін або самостійного скасування оскаржуваного державного акту (які порушують права позивача) органом місцевого самоврядування.

За встановлених обставин державний акт не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону, а отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Біленьківської селищної ради про скасування державного акту задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії ДН, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №2060 від 11.05.1998, на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка розташована у м. Краматорськ, смт. Біленьке, вул. Ровенська, 10.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_4