Справа № 587/2697/17
РІШЕННЯ
13 вересня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Степанівська селищна рада про визнання заповіту недійсним,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт від 07 лютого 2017 року посвідчено секретарем Степанівської селищної (сільська) ради, на користь ОСОБА_4, що був складений ОСОБА_5, яка померла 02 квітня 2017 року.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі.
Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував.
Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду.
Заслухавши позивачку, представника відповідачки, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 2017 року ОСОБА_5 було складено заповіт на випадок її смерті, який посвідчено секретарем Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, зареєстрованого у реєстрі за № 1516, згідно якого ОСОБА_5 заповіла майно, що належало її на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 50).
У відповідності до довідки Виконавчого комітету Нижньосироватської сільської ради Сумського
району Сумської області від 06.09.2017 р. № 558, ОСОБА_5 була зареєстрована на
території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 7).
ОСОБА_5 мала дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
дочкою ОСОБА_6 та онучкою ОСОБА_6 (а.с. 9).
03 листопада 2006 року ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилася спадщина на майно, що належало їй за життя.
02 квітня 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де дізналася, що померла 02 квітня 2017 р. ОСОБА_5 було складено заповіт на випадок її смерті, який посвідчений секретарем Степанівської селищної (сільська) ради Сумського району Сумської області.
Позивачка вважає його недійсним, мотивуючи свій позов тим, що ОСОБА_5, у звязку з її похилим віком та хворобою, не могла розуміти значення своїх дій під час складання заповіту.
Позивачка грунтує свої позовні вимоги посилаючись на ч. 1 ст. 225 ЦК України, відповідно до якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Зі змісту вищевикладеної норми випливає, що визначальним для визнання правочину недійсним є встановлення психічного стану особи в момент вчинення правочину.
Як розяснив у своїй правовій позиції № 6-2833цс16 від 13.03.2017 року Верховний Суд України для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
Позивачка посилається на те, що ОСОБА_5 в момент вчинення правочину не могла розуміти значення своїх дій у зв'язку з віком та хворобою. В той же час жодних доказів на підтвердження даних обставин вона не надала суду.
Наявність вікового склерозу, про який зазначає у позові ОСОБА_1 не підтверджується жодними доказами, доданими до матеріалів справи. Більше того, позивачка навіть не вказує конкретних часових рамок наявності даного захворювання у покійної ОСОБА_5 (рік чи місяць), обмежуючись формулюванням «в останні роки».
Разом з тим, як вбачається з постанови Верховного Суду України № 6- 9цс12 від 29.02.2012 р. підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Таким чином сама по собі наявність вікових хвороб не може бути свідченням відсутності у особи розуміння значення своїх дій.
Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в звязку з його необґрунтованістю.
Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 відмовити в звязку з його необґрунтованістю.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Дашутін