Справа № 369/9737/18
Провадження №2/369/3489/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Головатюк В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Києві заяву представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення компенсації у звязку з порушення терміну виплати, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення компенсації у звязку з порушення терміну виплати. Просила суд стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з липня 2015 року по листопад 2017 року; стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати з 01 липня 2015 року по листопад 2017 року в розмірі 18 019,57 грн.

У судовому засіданні представник відповідача подав суду заяву про закриття провадження по справі, оскільки даний спір має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, вважала, що саме дані позовні вимоги мають розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами частин першої та другої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до статті 46 КАС Відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського обєднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського обєднання; про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, коли право звернення до суду надано субєкту владних повноважень законом.

Встановлено, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа Міністерство юстиції України про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача та стягнено з відповідача на користь позивача заробітку плату за час період роботи на посаді першого заступника начальника Головного управління юстиції у Київській області з 01 червня 2014 року по 30 червня 2015 року в розмірі 75 116,60 грн. з вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 3 ст. 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом даного розгляду не повязаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, у спорі щодо прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Справа належить до компетенції адміністративних судів, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення компенсації у звязку з порушення терміну виплати закрити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Пінкевич