Справа № 214/4961/18
2/214/2525/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у звільненні від сплати судового збору

13 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за предявлення позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на частку нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 як подружжя житлове приміщення, розташоване за адресою: пр-т. Миру 31/72, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; поділити між подружжям вказане майно, визнавши за кожним зі співвласників право власності по 1/2 частині квартири, розташованої за адресою: пр-т. Миру 31/72, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; судові витрати стягнути з відповідача.

13.09.2018 року на адресу суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла відповідь з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідачаОСОБА_3 за адресою: пр-т. Миру 31/72, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору згідно зі ст.136 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», оскільки вона є інвалідом третьої групи, єдиним її доходом є мінімальна заробітна плата та пенсія по інвалідності.

Суд, розглянувши вимоги клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а такожзвільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.82 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.09.2014 року «Про застосування судами законодавства про сувої витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані із судовими витратами у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та інших нормативно-правових актів, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторони щодо можливості звернення до суду, з іншого боку.

Згідно з п.п.60-67 рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95, «…сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб не завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету».

Із аналізу вказаних норм та прецедентної практики Європейського суду з прав людини слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення сторони від сплати судового збору лише з підстав, повязаних з її майновим становищем.

В обґрунтування вимог клопотання про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_2 посилались на те, що вона є інвалідом ІІІ групи та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Як слідує довідки про доходи від 04.04.2018 року, ОСОБА_2 офіційно працює касиром-товарознавцем в Повному товаристві «Ломбард «Кредитцентр» «Томчук і компанія» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 3448,41 грн. (станом на лютий 2018 року). Крім того, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності щомісячно в розмірі 1452 грн. Таким чином, середньомісячний сумарний дохід позивача складає приблизно 4900,41 грн. Відомостей про матеріальне становище позивача станом безпосередньо на момент звернення до суду остання суду не надала.

За даних обставин суддя приходить до висновку, що позивачем не доведено, що вона перебуває в такому матеріальному становищі, яке виключає можливість сплати нею судового збору в мінімальному розмірі 704,80 грн. за предявлення позовної заяви про поділ майна подружжя, у звязку з чим в задоволенні її заяви слід відмовити. При цьому, сплата судового збору в сумі 704,80 грн. у співвідношенні з рівнем доходів позивача не є непомірною та створює їй перешкод у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.82 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за предявлення позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на частку нерухомого майна відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу складено та підписано 13.09.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.