Провадження № 2/263/282/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 січня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, штрафу та моральної шкоди за невиконання зобов'язань за попереднім договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що13 листопада 2015 року між ними та ОСОБА_2 укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1616. Згідно з п. 1.1 указаного попереднього договору такий є змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору позики та попереднього договору. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 договору сторони зобов'язались у строк не пізніше 01 травня 2017 року укласти договір купівлі-продажу трикімнатної квартири (основний договір) загальною площею 55 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_4. Згідно з п. 1.4 попереднього договору позивачі передали відповідачу грошові кошти у розмірі 524000 грн. готівкою після підписання цього попереднього договору. Відповідач зобов'язався повернути позивачам таку ж суму грошей одразу після укладання основного договору згідно з п. 1.2 цього договору, але не пізніше 01 травня 2017 року. Зобов'язання сторін - купівля майна за вищевказаною адресою у майбутньому та повернення суми боргу за договором позики, що випливають з цього договору мають бути виконані шляхом заліку взаємних однорідних вимог. 27 квітня 2017 року для укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 до нотаріальної контори приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичекової О.А. не з'явився, чим порушив свої зобов'язання, передбачені п. п. 1.2, 1.3, 1.4 попереднього договору. Пунктом 3.3 попереднього договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за попереднім договором, винна у такому порушенні сторона повинна сплатити іншій стороні штраф у розмірі 40 % від суми зобов'язання, вказаної у п. 3.1 договору. Відповідно до п. 4.1 відповідач написав розписку від 13 листопада 2015 року про фактичне отримання позики у розмірі 25000 доларів, що еквівалентно 525000 грн. Отже розрахунок суми штрафу становить 524000 х 40% : 100 = 209600 грн. відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання та, відповідно до ст. 625 ЦК України, повинен сплатити на користь позивачів 3% річних від простроченої суми за період з 02 травня 2017 року по 06 жовтня 2017 року (524000 х 3% річних х 157 (дні прострочення) : 365 (кількість днів у 2017 році)), що становить 6761 грн. Крім того неправомірними діями відповідача завдано позивачам моральної шкоди, оскільки неповернення грошових коштів протягом тривалого часу слугувало причиною загострення у ОСОБА_1 хвороби, а саме: гострого порушення мозкового кровообігу в судинах вертебро-базілярного басейну за типом ішемії з вираженням вестибуло-атактичним синдромом, дівобічним глибоким геміпарезом, елементами псевдобульбарного синдрому на фоні ДЕП ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ типу, що підтверджується випискою із медичної карти, через що вона переживала стрес та відчай. Позивач ОСОБА_2 пережив стрес, оскільки хвилювався за життя та здоров'я своєї дружини та був вимушений займати грошові кошти на лікування дружини. У зв'язку із чим, керуючись положеннями ст. ст. 11, 22, 524, 525, 526, 530, 533, 624-629, 1046-1050 ЦК України, ст. 70 СК України, позивачі просять суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 262000 грн., суму збитків, завданих простроченням за період з 02 травня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - 3380,50 грн., штраф - 104800 грн., моральну шкоду - 10000 грн., витрати на правову допомогу - 5000 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 262000 грн., суму збитків, завданих простроченням за період з 02 травня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - 3380,50 грн., штраф - 104800 грн., моральну шкоду - 10000 грн., витрати на правову допомогу - 5000 грн.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду (а. с. 18).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 січня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи (а. с. 33).

Представник позивачів - ОСОБА_6 - надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення у справі.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

Судом установлено, що відповідно до укладеного попереднього договору від 27 лютого 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язались у майбутньому, в термін до 01 вересня 2015 року укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір), об'єкт нерухомості - трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 6-7).

30 листопада 2015 року ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з другої сторони уклали попередній договір, який є змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору позики та попереднього договору, відповідно до п. 1.2 якого ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобов'язуються у майбутньому, в термін до 01 травня 2017 року 2017 року укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір). Згідно з п. 1.3 попереднього договору, елементами основного договору є: продавець - ОСОБА_3, покупці - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, об'єкт нерухомості - трикімнатна квартира під номером 1, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку під номером АДРЕСА_5.

Пунктом 1.4 попереднього договору від 30 листопада 2015 року передбачено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 передають у власність ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 524000 грн., що є еквівалентом суми 25000 доларів США, готівкою до підписання цього попереднього договору. ОСОБА_3 зобов'язується повернути ОСОБА_7 та ОСОБА_2 таку ж суму грошей 524000 грн. одразу після укладення основного договору згідно з п. 1.2 цього договору, але не пізніше 01 травня 2017 року. Зобов'язання сторін - купівля майна за вищевказаною адресою у майбутньому та повернення суми боргу за договором позики, що випливають з цього договору, мають бути виконані шляхом заліку взаємних однорідних вимог.

13 листопада 2015 року ОСОБА_3 написано розписку наступного змісту: «Расписка. г. Мариуполь. Я ОСОБА_3 паспорт НОМЕР_4 выдан Жовтневым РВУ г. Мариуполя ГУДМС Украины Дон. Обл. 13.11.2015 АДРЕСА_1 получил от ОСОБА_8 и ОСОБА_9 сумму (25000 двадцать пять тысяч долларов, что эквивалентно 525000,00 пятьсот двадцать пять тысяч гривен) договор 16.16 от 13.11.2015 за предварительным договором удостоверенным нотариусом Чечековой Е.А. 13.11.2015 по нотариальному обязательству продать квартиру по адресу АДРЕСА_6

З 26 червня 1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11), ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві 30 жовтня 2001 року, актовий запис 751 (а. с. 14).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Попередній договір від 13 листопада 2015 року є змішаним договором та містить зокрема елементи договору позики.

На порушення умов попереднього договору відповідач ухилився від укладення договору купівлі-продажу квартири (основного договору), у зв'язку із чим позивачами заявлені, зокрема, вимоги про стягнення суми боргу за умовами договору позики, які містить попередній договір.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (частина перша статті 1051 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, відповідно до якої якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем в установленому порядку не оспорено документ, який виданий боржником кредитору за попереднім договором, суд приходить до висновку, що такий мав місце, а позовні вимоги в частині стягнення суми боргу та 3 % річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання зобов'язання підлягають задоволенню, при цьому суд погоджується із розрахунком, наданим позивачами.

Відповідно до п. 3.3 попереднього договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за попереднім договором, винна у такому порушенні сторона повинна сплатити іншій стороні штраф у розмірі 40 % від суми зобов'язання, вказаної у п. 3.1 договору. Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання зобов'язань за цим договором.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами укладений змішаний договір, обов'язки у кожної із сторін виникають як із попереднього договору купівлі-продажу, так і з договору позики, відповідачем не виконані зобов'язання за вказаним договором, а також не повернуті грошові кошти, з останнього підлягає стягненню штраф у розмірі (524000 х 40% : 100 = 209600 грн.) 209600 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду є заподіяння моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної моральної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати заподіяну моральну шкоду в повному обсязі.

Аналіз положень статей 1167 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що покладення на особу передбаченої цією статтею, яка застосовується в деліктних правовідносинах, у разі відсутності таких умов у договорі, виключає одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення договірних зобов'язань, зокрема статей 1046-1050 ЦК України.

Оскільки як за умовами попереднього договору, так і розпискою не передбачено умов відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов'язань, тому відсутні підстави для застосування деліктних правовідносин у межах порушення договірних зобов'язань, у зв'язку з чим вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення на користь позивачів по ? частині заборгованості, збитків та штрафу, що відповідає змісту частини 1 статті 60 СК України, згідно із якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та принципу диспозитивності, відповідно до якого позивачі обрали саме такий спосіб захисту свого права, при цьому судом не вирішується питання про поділ майна подружжя .

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі по 5000 грн. на користь кожного позивача, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом із тим, позивачами та їх представником суду не надано доказів на підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу, а саме: не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а в матеріалах справи міститься лише витяг із договору про надання правової допомоги, відповідно до п. 4.2 якого розмір оплати за годину роботи адвоката за надання правової допомоги становить 40% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на момент подання адвокатом акта надання правової допомоги, а також не заявлено до закінчення судових дебатів у справі про те, що такі докази будуть представлені суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, у зв'язку із чим, слід дійти висновку, що така вимога є недоведеною та задоволенню не підлягає.

За змістом п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже при подачі позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 були звільнені від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За вимогами майнового характеру, до яких відносяться вимоги щодо стягнення суми боргу, збитків, штрафу, до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди, сплачених кожним з позивачів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ці витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в дохід держави.

За майновими вимогами ОСОБА_1 судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2758 грн. 61 коп., тому він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

За майновими вимогами ОСОБА_2 судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2758 грн. 61 коп., тому він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

За вимогами про відшкодування моральної шкоди, які за своїм змістом є немайновими, сплаті підлягав судовий збір по 640 грн. кожним з позивачів, однак оскільки такі звільнені від його сплати, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог, то відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 141, 611, 625, 635, 628, 1046, 1047, ЦК України, ст. 60 СК України, ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, штрафу та моральної шкоди за невиконання зобов'язань за попереднім договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 13 листопада 2015 року в розмірі 262000 грн., суму збитків, завданих простроченням за період з 02 травня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - 3380,50 грн., штраф за попереднім договором купівлі-продажу - 104800 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 13 листопада 2015 року в розмірі 262000 грн., суму збитків, завданих простроченням за період з 02 травня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - 3380,50 грн., штраф за попереднім договором купівлі-продажу - 104800 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 5517,22 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_6, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_7, ІПН НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_8, ІПН НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_3.

Суддя О.М. Музика