Постанова

Іменем України

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 796/153/2018

провадження № 61-40857 ав 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

сторона третейського розгляду - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2018 року в складі судді Шкоріної О. І. в справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 лютого 2015 року у справі № 72/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

09 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною заявою та просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 лютого 2015 року у зазначеній справі № 72/15.

В указаній заяві ОСОБА_4 просив поновити пропущений строк на оскарження зазначеного рішення третейського суду, посилаючись на те, що копію вказаного рішення він отримав 20 травня 2018 року, а тому передбачений пунктом 2 частини п'ятої статті 454 ЦПК України строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду почався з дня отримання ним копії даного рішення - 20 травня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2018 року заяву повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, установлених частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, а тому підлягає поверненню. При цьому підстави для поновлення процесуального строку на оскарження рішення третейського суду відсутні, оскільки ОСОБА_4 був учасником відповідної справи, а встановлений законом строк на оскарження рішення третейського суду є присічним та поновленню не підлягає.

26 липня 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

Відзиви від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви особі, яка її подала, проводиться без повідомлення учасників справи.

Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи касаційний суд не вбачає, апеляційна скарга таких доводів не містить.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні в справі матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд встановив, що оскаржуване ОСОБА_4 рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 лютого 2015 року було ухвалено в справі № 72/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Із заявою про скасування даного рішення ОСОБА_4 звернувся до суду лише 09 липня 2018 року.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_4 є відповідачем за позовними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто стороною третейського розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини п'ятої статті 454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Правильним є висновок суду першої інстанції, що для ОСОБА_4, який є стороною в указаній справі, а саме відповідачем, строк на оскарження даного рішення третейського суду розпочався 21 лютого 2015 року та закінчився через дев'яносто днів - 21 травня 2015 року.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається (частина сьома статті 454 ЦПК України).

Аналогічні положення містилися в частинах другій, третій статті 389-1 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення третейського суду.

Отже, строк, передбачений пунктом 1 частини п'ятої статті 454 ЦПК України, є преклюзивним (присічним), тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для повернення заяви ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 лютого 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк на оскарження рішення третейського суду підлягає поновленню, оскільки його оскарження відбулося в межах дев'яноста днів з моменту, коли ОСОБА_4 отримав його, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 є стороною в справі, яка розглянута третейським судом, а саме відповідачем, а тому преклюзивний строк для нього на оскарження рішення третейського суду від 20 лютого 2015 року закінчився 21 травня 2015 року.

Процесуальним законодавством не передбачений інший порядок обчислення строку на оскарження рішення третейського суду.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки стосуються підстав для оскарження рішення третейського суду, проте, заява повернута і предметом розгляду по суті не була.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. І. Крат