КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1124/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року місто Київ

справа № 755/10344/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: Київська митниця Державної фіскальної служби, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішення, дії та відновлення становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив:

визнати незаконною вимогу заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ТелявськоюА.М. щодо зняття майна з реалізації, а саме: транспортного засобу - легкового автомобіля BMW5201, 1991 року випуску, VIN НОМЕР_1

визнати незаконними дії державного підприємства «СЕТАМ» по припиненню торгів з реалізації транспортного засобу BMW 5201, 1991 року випуску, кузов НОМЕР_1, ДНЗ: НОМЕР_2 лоту №281950;

зобов'язати державне підприємство «СЕТАМ» відновити його становище, яке існувало до порушення, а саме до незаконного припинення торгів з реалізації транспортного засобу по лоту №281950, шляхом зобов'язання ДП «СЕТАМ» виконати вимоги, які передбачені розділом 8 (VIII. Оформлення результатів електронних торгів) Порядку реалізації арештованого майна.

Одночасно із позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-яким юридичним або фізичним особам будь-які дії, що можуть призвести до псування, пошкодження, подальшої реалізації, відчуження, знищення об'єкту торгів по лоту №281950, а саме транспортного засобу BMW5201, 1991 року випуску, кузов НОМЕР_1, ДНЗ: НОМЕР_2.

В обгрунтування вказаної заяви вказував, що порушення допущені Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та ДП «СЕТАМ» під час проведення торгів порушують його права та обов'язки в частині набуття права власності на об'єкт торгів, а не накладення заборони вчиняти певні дії відносно об'єкта торгів, а саме - автомобіля BMW5201, 1991 року випуску, № кузова: НОМЕР_1, ДНЗ: НОМЕР_2 може призвести до його псування, пошкодження, подальшої реалізації, відчуження, знищення.

Посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що цивільним процесуальним законодавством України під час вжиття заходів забезпечення позову не встановлено будь-яких обмежень щодо кола осіб на яких буде поширюватись дія зазначеної ухвали.

Вказував, що судом першої інстанції у порушення ст.ст.89, 149, 150, 263 ЦПК України не надано належної оцінки його доводам, які викладені у позові та у заяві про забезпечення позову.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що не накладення заборони вчиняти певні дії відносно транспортного засобу BMW 5201, 1991 року випуску, № кузова: НОМЕР_1, ДНЗ: НОМЕР_2може призвести до його пошкодження, псування, знищення, а також може призвести до неможливості виконати судове рішення та подальшого відновлення його становища, яке існувало до порушення ДП «СЕТАМ», а саме належним чином виконати обов'язки покупця придбаного товару.

Посилався на те, що судом не враховано, що обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області проти апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Відповідач ДП «СЕТАМ» та треті особи у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що позивачем заявлені вимоги щодо забезпечення позову стосовно невизначеного кола осіб та не наведено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчаючи матеріали справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги, оскільки позивачем не зазначено ким саме, якими юридичними чи фізичними особами можуть порушуватися його права.

Апеляційна інстанція вказує на відсутність законних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії невизначеному колу фізичних та юридичних осіб відносно транспортного засобу, оскільки вказана вимога не відповідає вимогам закону щодо зазначення боржників на яких покладається певний обов'язок.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання незаконним рішення та дій ДП «СЕТАМ» щодо проведення торгів з реалізації транспортного засобу BMW 5201, 1991 року випуску, № кузова: НОМЕР_1, ДНЗ: НОМЕР_2, саме з підстав порушення порядку та процедури їх проведення.

Отже, на час постановлення ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: