Дата документу 22.10.2018
Справа № 320/7405/18
Провадження № 2/320/3950/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

при секретарі Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. У вказаному будинку є зареєстрованим чоловік позивача, однак після припинення шлюбних відносин, а саме з 2009 року відповідач в будинку не проживає, виїхав працювати до Росії. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Позивач у судове засідання не з'явилась. Від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти зняття його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не заперечує. /а.с.11/.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2008 року, позивач ОСОБА_1 прийняла у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією вказаного свідоцтва доданого до матеріалів справи /а.с.6/, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18673891 від 29.04.2008 року /а.с.7/ та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8/.

14.01.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 14.01.2017 року /а.с.9/.

Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим, однак не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року, що підтверджується довідкою від 28.08.2018 року виданої головою квартального комітету № 105 /а.с.10/.

Судом встановлено, що у зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки відповідач є членом сім'ї позивача, а саме колишнім чоловіком, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у будинку судом не встановлено.

Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 200, 206 263, 265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Юрлагіна