Номер провадження: 22-ц/785/5305/18
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 у справі за заявою ОСОБА_5 (заінтересована особа - ОСОБА_6) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Прохорова П.А. 06 вересня 2016 року в м. Одеса об 11:29 год., -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу посилаючись на те, що разом із ОСОБА_6 вони проживають як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1994 року, разом виховують двох спільних синів, а саме: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Також, заявник посилалася на необхідність встановлення факту проживання однією родиною через те, що ОСОБА_6 на день звернення до суду із позовом тяжко хворів, при цьому заявник та заінтересована особа офіційно зареєстрували шлюб лише 12 серпня 2016 року, а тому встановлення юридичного факту у судовому порядку забезпечить інтереси родини та дозволить в подальшому отримати спадок (а. с. 2-4).

ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_6 помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області видано свідоцтво про смерть від 04 листопада 2016 року Серія НОМЕР_1 (а.с. 79).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з 1994 року по 12 серпня 2016 року (а.с. 61-63).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_9 залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду впливає на права та інтереси ОСОБА_2 оскільки, за твердженням останньої, у період з 2000 року по квітень 2016 року із ОСОБА_6 однією сім'єю проживала саме вона (а. с. 65-68).

Крім того, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року була принесена апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якій останні просять рішення суду скасувати, та постановити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме, на думку апелянтів, судом не було враховано, що із заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається спір про право, а тому суд мав відмовити у відкритті провадження у справі (а. с. 104-105).

ІНФОРМАЦІЯ_13 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 було закрито.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 1994 року проживають разом однією сім'єю. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно зареєстровано 12 серпня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 1307 та підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2, виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Заявник та заінтересована особа познайомились ще у 1988 році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (у час перебування останнього у офіційних шлюбних відносинах із ОСОБА_4.) народилась спільна дитина - ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 266, та підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_3.

03 березня 1993 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, ОСОБА_6 став проживати однією сім'єю зі ОСОБА_5, вести спільне господарство та бюджет, вести побут, розподіляти грошові кошти та мати один перед іншим взаємні права та обов'язки.

Викладені обставини підтверджені ОСОБА_6 за життя (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у заявника та заінтересованої особи народився другий син - ОСОБА_8, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 23 квітня 1996 року зроблений відповідний актовий запис № 482 та підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 від 23 квітня 1996 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів в м. Одесі.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приймали активну участь у вихованні синів, що підтверджується численними подяками, наданими останнім від імені учбового закладу, за гарне виховання синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Маючи серйозні усталені стосунки, 22 вересня 2006 року заявник та заінтересована особа обвінчалися, що підтверджується виданим Свідоцтвом про вінчання від 2006 року.

Опитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, пояснила, що вона є сусідкою заявника та заінтересованої особи вже досить тривалий час. Свідок зауважила, що родина ОСОБА_6 проживала за адресою: АДРЕСА_2, вела спільне господарство, виховувала двох синів та позиціонувала себе як міцна родина. Додатково пояснила, що вона є головою кооперативу, до якого входить і родина ОСОБА_6, та за родом діяльності не один раз мала можливість спостерігати сумісне проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, що проживає за адресою: АДРЕСА_3, яка також була допитана в якості свідка, повідомила суд першої інстанції про те, що є сестрою ОСОБА_5 та, як того вимагають сімейні звичаї, часто проводила вільний час із родиною ОСОБА_6. Аналогічно наголосила на тому, що заявник та заінтересована особа проживали разом, починаючи з 1994 року.

Вищевикладене спростовує викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи, що у період з 2000 року по квітень 2016 року із ОСОБА_6 однією сім'єю проживала саме вона, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту ОСОБА_2 не надано. Крім того, факт сумісного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_6 не є предметом розгляду у даній справі.

Згідно Листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», до заяви про встановлення факту сімейних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини сторін.

Цей перелік не є вичерпним.

Згідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлення юридичного факту у судовому порядку необхідно для задоволення моральних потреб ОСОБА_6, який на час постановлення оскаржуваного рішення тяжко хворів, та підтвердження статусу ОСОБА_5, як законної дружини ОСОБА_6, та визначення періоду спільного проживання сторін.

Те, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу була подана ОСОБА_5 за життя ОСОБА_6, останній підтримав у повному обсязі висловлені у заяві обставини, спростовує викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи, що звернення до суду ОСОБА_5 мотивовано виключно отриманням спадщини після смерті ОСОБА_6

Дійшовши вірного висновку про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно проживали, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, суд першої інстанції припустився помилки при визначенні періоду, з якого законом передбачено визнання проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Так, встановлюючи факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1994 року по 12 серпня 2016 року, судом першої інстанції не було враховано, що нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) не передбачалось таке поняття, як «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу».

Частиною 2 статті 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України встановлено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Лише з набранням чинності 01 січня 2004 року Сімейним кодексом України, пунктом 2 статті 3 вказаного Кодексу було визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пункт 4 даної статті зазначає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року (дата набрання чинності Сімейним кодексом України) по 12 серпня 2016 року.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення можливого періоду для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, у зв'язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року підлягає зміні в частині визначення періоду для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 374, 376, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року - змінити.

Абзац 2 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Встановити факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11одження, без шлюбу з 01 січня 2004 року по 12 серпня 2016 року.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08 жовтня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш