Номер провадження: 22-ц/785/6069/18
Номер справи місцевого суду: 501/274/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона до серпня 2002 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом 2-го курсу денної форми навчання Чорноморського морського коледжу Одеського національного університету. Навчання відбувається за контрактом на денній формі навчання, що не дає можливість працевлаштуватися дитині та отримувати самостійного заробітку. Син перебуває на її утриманні, проживає разом з матірю, батько ухиляється від надання матеріальної допомоги.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3 000 гривень щомісячно на весь термін навчання дитини у Чорноморському морському коледжі Одеського національного морського університету.

У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що він не згодний з формою стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та розміром аліментів, який позивачка зазначила у своїй позовній заяві, оскільки на даний час він має постійне місце роботи у ТОВ «ЄврАтранс» з посадовим окладом 3 900 гривень, інших джерел доходу не має. Також зазначив, що позивачка не обґрунтовує суму аліментів у розмірі 3 000 гривень, а також не довела витрати повязані з навчанням їхнього сина.

Крім того, відповідач вказує, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, однак не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, починаючи з дня подачі позову до суду з 09 лютого 2018 року і до закінчення навчання в Чорноморському морському коледжі Одеського національного морського університету до 26 червня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 19.10.2018 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, що містяться у відзиві відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей».

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №068784 від 25 листопада 2008 року (а.с.6).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є спільною дитиною сторін по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №299205 від 15 лютого 2000 року (а.с.5). ОСОБА_5 є студентом 2-го курсу денної форми навчання Чорноморського морського коледжу Одеського національного університету, закінчує навчання 26 червня 2020 року, що підтверджується оригіналом довідки Чорноморського морського коледжу Одеського національного морського університету №767 від 07 лютого 2018 року (а.с.3). Форма навчання денна, студент навчається за державним замовленням.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач по справі ОСОБА_4 має малолітню дитину доньку від іншого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №242177 від 24 листопада 2010 року (а.с.25).

Також встановлено, що ОСОБА_4 працює в ТОВ «ЄврАтранс» на посаді директора з 11.11.2013 року, його середньомісячний дохід складає 3 566,66 гривень, що підтверджується довідкою №125 від 21.02.2018 року (а.с.27), йому на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 (а.с.41), а також транспортний засіб LEXUS ES д/з ВН4669ВО (а.с.42).

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та вірно визначив їх розмір, з урахуванням обставин справи, оскільки відповідач офіційно отримує середню заробітну плату у розмірі 3 566,66 гривень, на утриманні має малолітню доньку.

У відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не було доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому в позовній заяві розмірі.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 000 гривень на дитину.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що відповідач має у власності частку квартири та транспортний засіб, а також отримує дохід від підприємницької діяльності не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки відомості щодо реєстрації відповідача як фізичної особи підприємця відсутні, а також наявність у власності нерухомого майна не можуть бути підставою вважати, що ОСОБА_4 отримує будь-який дохід від нього.

Крім того, слід зазначити, що батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для зміни ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 19 жовтня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2