Ухвала

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 757/6367/13-ц

провадження № 61-8271зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «БМ Банк»,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аляска Трейд», ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року у складі судді Москаленко К. О., рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Дем'яносова М. В., Іваненко Ю. Г., Кузнєцова В. О., Ситнік О. М., Ступак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Трейд» (далі - ТОВ «Аляска Трейд»), ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що 31 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» (далі - ТОВ «БМ Банк»), правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ТОВ «Аляска Трейд» укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2007-112/DC, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, позивач надав TOB «Аляска Трейд» грошові кошти у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в доларах США та в гривнях окремими частинами (траншами) в безготівковому порядку для ведення поточної діяльності та з метою здійснення розрахунків за акредитивом зі сплатою 15 % річних за кошти, одержані в доларах США, 24 % річних за кошти, одержані в гривні, та 6 % річних за забезпечення випуску акредитивів за кредитом у доларах США з кінцевим строком повернення до 30 листопада 2009 року.

31 жовтня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Аляска ЛД» укладено договори поруки № № 112-2007/DC-3, 112-2007/DC-4 та 112-2007/DC-2, відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що виникли із кредитного договору та додаткових угод до нього.

Позивач вказав, що відповідачами умови кредитного договору та договору поруки належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 31 жовтня 2007 року № 2007-112/DC в сумі 96 802 339 грн 53 коп., з яких: 75 169 023 грн 21 коп. - строкова заборгованість зі сплати кредиту, 8 490 717 грн 56 коп. - прострочена заборгованість зі сплати процентів, 13 070 059 грн 93 коп. - строкова заборгованість зі сплати процентів та 72 538 грн 83 коп. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Аляска Трейд», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 10 червня 2010 по 28 квітня 2011 року в редакції додаткового договору № 9 від 28 квітня 2011 року в частині суми заборгованості у розмірі 42 943 165,29 грн та 4 031 760,03 доларів США закрито.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року позов ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Аляска Трейд», ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аляска Трейд» на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 187 632 грн 01 коп. та 1 068 529,35 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому саме з нього підлягає стягненню кредитна заборгованість.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо поручителів за вищезгаданим кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинена.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким провадження у справі за позовом ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Аляска Трейд» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії від 31 жовтня 2007 року № 2007-112/DC у сумі 15 187 632 грн 01 коп. та 1 068 529,35 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії від 31 жовтня 2007 року № 2007-112/DC у сумі 15 187 632 гривні 01 коп. та 1 068 529,35 доларів США.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Аляска Трейд» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення заборгованості з поручителів, апеляційний суд виходив з того, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, а також з того, що порука не припинена.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що колегія суддів касаційного суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що ПАТ «БМ Банк» з позовом до ТОВ «Аляска Трейд», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулося 25 березня 2013 року, коли дія кредитного договору не припинилася та після пред'явлення банком вимог до поручителів про дострокове повернення кредиту (07 березня 2013 року) й подачею позову шість місяців не пройшло, а тому відсутні правові підстави для визнання поруки такою, що припинена.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року передбачено, що підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано із Печерського районного суду м. Києва вказану цивільну справу.

У лютому 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 360-2 ЦПК України 2004 року, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява ОСОБА_2 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року, подана з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року, а саме неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм частини другої статті 533 ЦК України, та з підстави, зазначеної у пункті 4 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року, - невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

До заяви про перегляд вказаних судових рішень у цій справі заявником додано копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року у справі № 501/2283/15-ц, від 12 липня 2017 року у справі № 552/284/15-ц; постанови Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16; постанови Судової плати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року; постанов Вищого господарського суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 913/224/14; від 30 березня 2016 року у справі № 905/1775/15.

З викладеного вбачається, що заява ОСОБА_2 відповідно до правил, що діяли на момент її подання, повинна розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України, тому згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, статтею 360-2 ЦПК України 2004 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Трейд», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк