АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

[1]

10 січня 2018 року суддя Апеляційного суду м. Києва Немировська О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року,

встановив:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року первісний позов було задоволено, у задоволенні зустрічного - відмовлено. Не погоджуючись з рішенням, 02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Апеляційного суду м.Києва від 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання апелянтом копії ухвали.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення, посилаючись на те, що оскаржуване рішення нею вчасно отримано не було, а з 10 червня 2015 року по 29 вересня 2017 року вона перебувала за межами України. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Апелянтом ОСОБА_1 не було надано належних доказів на підтвердження перебування за межами України та неможливості звернутись до суду із апеляційною скаргою у встановлений законом строк. Копії рішень, надані апелянтом до суду апеляційної інстанції на підтвердження перебування за кордоном не засвідчені та не можуть бути належним доказом поважності пропуску строку.

Матеріали справи свідчать про те, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 17 лютого 2016 року. (а.с.113)

Відповідно до ч. я ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали та причини пропуску, які ним зазначаються, не можна визнати поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст.354, 357, 358 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та стягнення коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя

№ справи: 752/5167/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1283/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.