Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2018 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді: Партоліної І.П.
при секретарі: Довгій С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ПСП «Еліт» до ФГ «Камянече» ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- державний реєстратор Новоархангельської селищної ради, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2016 року та скасування його державної реєстрації та зустрічним позовом ФГ «Камянече» ОСОБА_1 до ПСП «Еліт», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі від 20.07.2011 року,-
27 грудня 2016 року ОСОБА_2 до закінчення строку дії свого договору, уклав новий договір оренди з ФГ «Камянече» ОСОБА_1, про що позивач дізнався випадково.
В свою чергу відповідач ФГ «Камянече» ОСОБА_1 подав зустрічний позов до позивача та до ОСОБА_2 з вимогою визнати недійсними договір оренди земельної ділянки від 20.07.2011 року , укладеного між ОСОБА_2 та ПСП «Еліт».
Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до договору оренди від 16.12.2016 року він є орендарем земельної ділянки ОСОБА_2 і даний договір укладено строком на 10 років.
Як повідомив йому ОСОБА_2, інших угод він ні з ким не укладав та не підписував, тому зустрічний позивач просив визнати вищезазначений оспорюваний договір оренди землі, оскільки волевиявлення на укладення цього договору із ПСП «Еліт» ОСОБА_2 не надавав.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об'єднано з первісним позовом.
В судове засідання сторони не зявились, представник позивача надав до суду телефонограму про неможливість явки до суду та розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у зустрічному позові просив відмовити.
Представник відповідачів ФГ «Камянече» ОСОБА_1та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечив проти задоволення первісного позову, зазначивши, що позивачем не доведено факту реєстрації договору оренди земельної ділянки від 20.07.2011 року укладеного між ПСП «Еліт» та ОСОБА_2, а відмітка про реєстрацію на самому договорі не є належним та допустимим фактом реєстрації договору оренди.
Державний реєстратор Новоархангельської селищної ради в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст.4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст.5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст.6 Закону , підлягає державній реєстрації.
Стаття 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст..35 Закону України «Про оренду землі».
Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
За клопотанням представника відповідачів ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13.04.2018 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.
Відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи в частині того, що підпис у примірнику договору оренди виконано самим ОСОБА_2
Отже, враховуючи те, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 20.07.2011 року ОСОБА_2 підписав особисто, тому суд приходить до висновку, що під час укладення договору земельної ділянки волевиявлення власника, як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі і тому правові підстави для визнання вказаного договору оренди земельної ділянки відсутні.
Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 3 статті 10 зазначеного Закону зобов'язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Відповідно частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.
У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Крім того, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.23 вищевказаного Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у випадку неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд України в постанові від 30 березня 2016 року по справі № 21-1434а15.
Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Оскільки одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому вимоги первісного позову підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповіднодо ст.141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат між сторонами.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оренду землі» , Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 15,203,215 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-
Первісний позов ПСП «Еліт» до ФГ «Камянече» ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- державний реєстратор Новоархангельської селищної ради, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2016 року та скасування його державної реєстраціїзадовольнити.
В задоволенні зустрічного позову ФГ «Камянече» ОСОБА_1 до ПСП «Еліт» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі від 20.07.2011 року , укладеного між ОСОБА_2 та ПСП «Еліт» відмовити.
Стягнути із Фермерського господарства «Камянече» ОСОБА_1 на користь ПСП «Еліт» судовий збір в сумі 800 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ПСП «Еліт» судовий збір в сумі 800 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку визначеному ст. 354,355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне сільськогосподарське підприємство «Еліт», , с. Нерубайка Ноовоархангельського району Кіровоградської області.

Відповідач: Фермерське господарство «Камянече» ОСОБА_1, , с.Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання- смт Новоархангельськ вул..Декабристів 7 Кіровоградської області, ідентифікаційний код- НОМЕР_1.

Третя особа: державний реєстратор Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, місцезнаходження вулиця Слави, 44, селище Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області.

Повний текст рішення суду складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя: