Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3042/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря судового засідання Василенко О.Г.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.04.2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання спільного майна, вказавши, що на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 28.03.2013 року йому та відповідачці належить по ? частині квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2014 року в справі №711/8597/13-ц встановлено порядок користування квартирою, та йому виділено у користування житлову кімнату площею 12,9 кв.м (позначену в технічному паспорті №6), а відповідачці 14,3 кв.м. (позначену в технічному паспорті №7) з балконом площею 4 кв.м, в спільному користуванні залишено кімнату площею 8,1 кв.м (позначену в технічному паспорті на квартиру №8), нежитлові приміщення, а саме коридор площею 4,0 кв.м. (позначений №1), коридор площею 4,3 кв.м. (позначений №2), кухню площею 9,6 кв.м (позначену №3), вбиральню площею 0,4 кв.м. (позначену №9), вбудовану шафу площею 1,2 кв.м.

ОСОБА_3, як співвласник квартири і споживач послуг не оплачує надані послуги з газопостачання та утримання приладів газопостачання.

За період з 01.01.2017 року по лютий 2018 року включно ним було сплачено 2694,44 гривень за послуги з газопостачання та утримання приладів газопостачання. Відповідачка, як співвласник квартири, має відшкодувати йому половину від даної суми.

06.03.2018 року він надіслав відповідачці претензію щодо сплати половини суми понесених ним витрат за послуги газопостачання та утримання приладів газопостачання в розмірі 1347,22 гривень, яка залишена відповідачем без належного реагування.

Просить стягнути з відповідачки на свою користь 1347,22 гривень сплачених ним коштів за послуги газопостачання та утримання приладів газопостачання, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 23.05.2018 відкрито провадження по цивільній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Додатково ОСОБА_1 пояснив, що він з відповідачкою є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_2. Рішенням суду встановлено порядок користування вказаною квартирою. На даний час в квартирі він проживає сам, однак відповідачка як співвласник має сплачувати свою частку за надані комунальні послуги, зокрема і за послуги з газопостачання та обслуговування газового обладнання. В даній квартирі автономне газове опаленні і є лічильник для обліку спожитого газу. Ніяких перешкод у користуванні житлом він ОСОБА_3 не створює та відповідачка має власні ключі від квартири.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. Заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що вона не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2015 року. Позивач перешкоджає їй у користуванні квартирою. Доступу до приладу опалення та газового лічильника вона не має, а отже не може самостійно регулювати витрати газу. В кімнаті, що виділена їй у користування опалення перекрите. За рахунок спожитого газу не тільки опалюється квартира, а ще й позивач гріє воду, готує їсти, і до цих витрат вона не має ніякого відношення. Крім того позивач оформив пільгу на послуги з газопостачання, а вона не бажає оплачувати послуги на таких умовах. ОСОБА_1 має перед нею заборгованість по сплаті аліментів та був засуджений за вчинення насильства щодо неї.

У відзиві на позов від 11.07.2018 року ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вона з позивачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1, рішенням суду було встановлено порядок користування квартирою. Однак позивачем було створено нестерпні умови для її проживання та проживання їхнього малолітнього сина, оскільки він вселив в квартиру сторонніх людей, неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, за останнім фактом відносно позивача винесено вирок, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Тому вона з сином була змушена придбати інше житло та знятись з реєстрації в даній квартирі. Факт її не проживання в квартирі з 2015 року можуть підтвердити сусіди. Вона не користується жодною комунальною послугою, що надана за вказаною адресою. Позивач неодноразово змінював замки вхідних дверей, умисно незаконно проникав на її житлову площу та знищував її майно. Зі слів сусідів їй відомо, що в квартирі проживає позивач, який і користується комунальними послугами, а тому він і повинен нести всі витрати по оплаті послуг з газопостачання за вказаною адресою.

Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28.03.2013 року (а.с. 14-15) визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності по ? частці (50%) за кожним на квартиру АДРЕСА_3.

Співвласники у встановленому порядку зареєстрували своє право власності, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 16) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24).

Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує.

Згідно з ст. 322 ЦК України, - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як співвласники нерухомого майна (квартири) є споживачами послуг з газопостачання, що надає ТОВ «Черкасигаз збут».

Особовий рахунок по оплаті за газопостачання оформлено на імя ОСОБА_1.

Опалення спільної квартири здійснюється за рахунок споживання газу, який обліковується відповідним лічильником.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сторони зобовязані відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власностібрати участь в оплаті житлово-комунальних послуг із газопостачання та витратах на обслуговування системи газопостачання квартири.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на оплату послуг з газопостачання та обслуговування газового обладнання сплачених в період з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року на рахунок ТОВ «Черкасигаз збут» за адресою АДРЕСА_2, надано наступні документи:

-квитанція №95 від 15.02.2018 року на суму 350 гривень (а.с. 4),

-квитанція №4600 від 17.01.2018 року на суму 28,75 гривень (а.с. 5),

-квитанція №4618 від 17.01.2018 року на суму 336 гривень (а.с. 5),

-наряд-квитанція №017634 від 22.11.2017 року на виконання ремонту газового обладнання на суму 137,83 гривні (а.с. 6),

-квитанція №5228 від 15.12.2017 року на суму 78,30 гривень (а.с. 7),

-квитанція за листопад 2017 року на суму 229,40 гривень (а.с. 8),

-квитанція №0.0.772253851.1 від 24.05.2017 року на суму 349,11 гривень (а.с. 9),

-квитанція №0.0.745046528.1 від 14.04.2017 року на суму 349,19 гривень (а.с. 10),

-квитанція №0.0.71787160.1 від 22.03.2017 року на сумі 349 гривень (а.с. 11),

-квитанція №991 від 21.02.2017 року на суму 348,20 гривень (а.с. 13).

Всього позивачем надано квитанцій на суму 2555,78 гривень, що були сплачені на користь ТОВ «Черкасигаз збут» за послуги з газопостачання та обслуговування газового обладнання.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не приймає як доказ на підтвердження позовних вимог надану позивачем квитанцію про оплату послуг з обслуговування будинку сплачену на користь КП «Придніпровська СУБ», оскільки ОСОБА_1 предявлено вимоги щодо відшкодування витрат понесених за оплату послуг газопостачання та обслуговування газового обладнання, а не витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Також суд не враховує при визначенні суми заборгованості квитанції надані ОСОБА_1 про сплату комісії банку, оскільки дані платежі не входять до сум за надані послуги ТОВ «Черкасигаз збут» та не стосуються наданих житлово-комунальних послуг.

06.03.2018 року ОСОБА_1 направлялась на адресу ОСОБА_3 претензія з вимогою відшкодування коштів по утриманню приладів газопостачання і оплату послуг газопостачання в сумі 1347,22 грн., яка була отримана відповідачкою (а.с. 22, 23).

Суд відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що вона не зобовязана оплачувати витрати на газопостачання квартири АДРЕСА_1, оскільки не проживає та не зареєстрована в даній квартирі, а позивач чинить їй перешкоди в користуванні житлом.

При цьому суд враховує, що співвласник зобовязаний утримувати своє майно (квартиру) незалежно від фактичного в ній проживання та реєстрації.

Крім того у разі порушення прав відповідача, як співвласника квартири на володіння, користування та розпорядження своїм майном, ОСОБА_3 має право звернутися до суду за захистом своїх прав, а за наявності судового рішення з цього приводу вимагати його неухильного виконання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_3 ? частини понесених ним витрат за послуги надані ТОВ «Черкасигаз збут» по газопостачанню та обслуговуванню газового обладнання за адресою АДРЕСА_2 підлягають до часткового задоволення на суму 1277,89 гривень (із розрахунку 2555,78 грн. / 2).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

ОСОБА_1 на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 07.04.2018 року із адвокатом ОСОБА_2 (а.с. 43), акт виконаних робіт від 18.06.2018 року (а.с. 41) та квитанцію від 18.06.2018 року про сплату 1500 гривень за надання правової допомоги за договором від 07.04.2018 року (а.с. 42).

Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не є співмірним із ціною позову та складністю справи, а тому має бути зменшений до 500 гривень.

На підставі ст. 319, 322, 360, 526 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_5) витрати в сумі 1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) гривень 89 копійок на утримання спільного майна, - квартири АДРЕСА_6, а також судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 (пятсот) гривень, а усього 1777 (одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень 89 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкас протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_4