Номер провадження: 22-ц/785/4489/18
Номер справи місцевого суду: 520/4502/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 січня 2016 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML500/191/2006 від 23.11.2006р., станом на 05 червня 2014 року, у загальному розмірі 4 848 526, 13 гривень.

Відповідач ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позовних вимог ПАТ «ТОВ «ОТП Факторинг Україна», надав зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки №SR500/191/2006 від 23.11.2006р. припиненим з 25 березня 2008 року.

Свої позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтовує тим, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за № ML 500/191/2006, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 64 300 доларів США, з кінцевим терміном повернення 23 листопада 2024 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26 листопада 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором за №ML 500/191/2006 від 23.11.2006р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, яка визначається як фіксований відсоток, та FIDR, де фіксований відсоток дорівнює 5,49 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 23 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 було укладено договір поруки за №SR500/191/2006, за яким поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №ML500/191/2006 від 23.11.2006р..

Банк виконав свої зобовязання щодо надання ОСОБА_4 кредитних коштів, однак позичальник своїх зобовязаннь з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 05 червня 2014 року, у позичальника виникла заборгованість у загальній сумі 484 8526,13 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 742 684, 34 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 300 009,43 гривень заборгованості за пенею 3 805 832, 36 гривень.

На підставі зазначеного, банк звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

РішеннямКиївського районного суду м.Одеси від 11 січня 2016 року позов задоволено частково,

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №ML 500/191/2006 від 23.11.2006р., станом на 05 червня 2014 року, у загальному розмірі 2 042 693, 77 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1 827 гривень.

Стягнутио з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1827 гривень.

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою про визнання договору поруки №SR 500/191/2006 від 23.11.2006р. припиненим з 25 березня 2008 року відмовлено.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено в повному обсязі, визнано припиненим договір поруки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та позивач за зустрічним позов ОСОБА_7 не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, неодноразово та завчасно. Тому у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином сповіщених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом. Рішення суд у частині відмови у задоволенні зустрічного позову не переглядається як не оскаржене.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №ML500/191/2006, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 64 300 доларів США, з кінцевим терміном повернення 23 листопада 2024 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 23 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №500/191/2006, за яким поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №ML500/191/2006 від 23 листопада 2006 року.

Однак, у звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитиним договором у ОСОБА_4 станом на 05 червня 2014 року, виникла заборгованість у загальній сумі 4 848 526, 13 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 742 684, 34 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 300 009,43 гривень; заборгованості за пенею 3 805 832,36 гривень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що у відповідачки ОСОБА_4 виникла кредитна заборгованість перед позивачем, яка і була стягнута на користь останнього у судовому порядку.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач у підтвердження своїх позовних вимог, та встановив у рішенні фактичні обставини, які були ним встановлені при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

Встановлено, що 26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю за яким позивач набув права вимоги до відповідачів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 проте, що відповідача не було повідомлено про зміну правонаступника за кредитним договором та продаж кредитного портфелю, а тому у неї виникло право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязані не приймаються судовою колегією, оскільки відступлення права вимоги є двостороннім правочином, в якому сторонами є первісний кредитор і новий кредитор. Боржник не є стороною у договорі купівлі-продажу кредитного портфелю від 26 листопада 2010 року, а тому укладенням даного договору не порушено невизнані права, свободи чи інтереси ОСОБА_4, як відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та невірності розрахунку заборгованості за кредитним договором колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наданий банком розрахунок заборгованості відповідно до статей 77-78 ЦПК України відповідачем не спростовано та належних доказів з цього приводу ним до суду не надано.

Тому, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами та вирішив дану справу згідно із законом, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 19 жовтня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3