Провадження №2/522/631/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Ілі до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Органа опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначення порядку спілкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.09.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначення порядку спілкування та просив:

- зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також не обмежувати його участі у їх вихованні;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 Ілі спілкуванню з дітьми за допомогою мобільного звязку та за допомогою мереж Інтернет;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 Ілі у регулярних побаченнях з дітьми у період його перебування на території України;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати перебуванню дітей за місцем проживання ОСОБА_1 Ілі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 12.07.2004 року між ОСОБА_1 Ілі та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №562/2004р. Під час шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.2015 року у справі №522/1006/15-ц, шлюб між сторонами було розірвано та він повернувся проживати до своєї країни. За останні два роки після розлучення, відповідачка перешкоджає його спілкуванню з синами, за невідомими причинами приховує їх від нього. Після чисельних спроб вирішити питання участі у виховані синів мирним шляхом, взаємними та поступками, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 04.10.2017 року провадження у справі відкрито, по справі призначене попереднє судове засідання на 24.10.2017 року.

У судове засідання призначене на 24.10.2017 року зявилася представник ОСОБА_1 Ілі ОСОБА_5, заявила клопотання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради; клопотання щодо виклику у якості свідків директора Одеського дитячого будинку-інтернату Одеської обласної ради ОСОБА_6 та директора Ананіївського дитячого будинку-інтернату ОСОБА_7; клопотання щодо долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме, заяви до Приморського відділу поліції про встановлення місцезнаходження дітей; та клопотання щодо виправлення помилки у прізвищі відповідачки з «Сосниної» на «Сосніну»

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив:

- залучити до участі у справі третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради;

- викликати у якості свідків директора Одеського дитячого будинку-інтернату Одеської обласної ради ОСОБА_6 та директора Ананіївського дитячого будинку-інтернату ОСОБА_7;

- долучити до матеріалів справи письмові докази, а саме, заяву до Приморського відділу поліції про встановлення місцезнаходження дітей;

- вважати вірним прізвище відповідачки по справі як «Сосніна».

Розгляд справи відкладено на 20.11.2017 року.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.. Заяв або клопотань щодо відкладення розгляду справи або за її відсутністю на адресу суду не надходило.

У судове засідання призначене на 20.11.2017 року зявилася представник ОСОБА_1 Ілі ОСОБА_5, заявила клопотання щодо приєднання до матеріалів справи уточненої позовної заяви, в якій просила:

- зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також не обмежувати його участі у вихованні сина;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 Ілі спілкуванню з сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за допомогою мобільного звязку та за допомогою мереж Інтернет;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 Ілі у регулярних побаченнях у період його перебування на території України, та в день народження ОСОБА_3 ОСОБА_4 з 12.00 год. до 17.00 год.;

- зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати перебуванню сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, 24 10.2009 року народження, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_1 Ілі.

Також представник позивача зазначила, що ними подано уточнений позов тільки відносно молодшого сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцезнаходження якого їм не відомо. Також зазначила, що позивач має можливість безперешкодно бачитися та спілкуватися зі старшим сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як останній знаходиться в інтернаті, та в цій частині просила позов залишити без розгляду

Суд ухвалив: задовольнити клопотання та прийняти уточнені позовні вимоги, у звязку з їх зменшенням.

Також у судовому засіданні представник позивача зазначила, що 28.09.2017 року позивачем поштою на адресу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради направлено заяву щодо надання висновку про визначення порядку участі позивача у вихованні його малолітнього сина, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Ілі до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Органа опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначення порядку спілкування, в частині позовних вимог, що стосуються дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року справу призначено до судового розгляду на 25.01.2018 року.

У судове засідання 25.01.2018 року позивач не зявився, 18.01.2018 року представником ОСОБА_5 надано заяву щодо відкладення розгляду справи, у звязку з її відрядженням до м.Києва.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, 25.01.2018 року від її представника адвоката ОСОБА_8 надійшла заява щодо відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, так як лише 24.01.2018 року з нею було укладено договір про надання правової допомоги.

Розгляд справи відкладено на 22.03.2018 року.

15.02.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про залучення перекладача для участі у справі, у звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 Ілі є громадянином ОСОБА_9 та не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року допущено до участі у зазначеній цивільній справі - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_10, в якості перекладача з української на арабську мову для належної реалізації своїх процесуальних прав Позивачем ОСОБА_1 Ілі.

З 22.03.2018 року по 23.03.2018 року суддя перебувала у відпустці, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 24.05.2018 року.

У судове засідання призначене на 24.05.2018 року зявився позивач ОСОБА_1 Ілі, його представник ОСОБА_5 та перекладач ОСОБА_11.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що ними зменшено позовні вимоги, так як зі старшим сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не має перешкод у спілкуванні, у звязку з тим, що останній знаходиться в інтернаті. Також зазначила, де проживає відповідачка з молодшим сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач не знає, також йому не відомі умови проживання, де він навчається та як розвивається його дитина.

Позивач ОСОБА_1 Ілі через перекладача надав свої пояснення по справі, в яких зазначив, що шлюб з відповідачкою було розірвав у 2015 році, вони тоді проживали у м.Одесі та в них були добрі відносини, але він незабаром поїхав до ОСОБА_9. У червні 2015 року відповідачка у телефонній розмові попросила його вислати гроші, він вислав, та так як дитина скучила, попросив щоб ОСОБА_3 ОСОБА_4 поїхав до нього, та син 02.06.2015 року приїхав один до нього та пробув у нього 2 місяця 10 днів, після відпочинку сина він купив йому зворотній квіток та відправив на Україну. Нормальні відносини між сторонами тривали ще деякий час, десь до жовтня 2015 року, але потім перервався телефонний зв'язок з відповідачкою, так як остання змінила номер свого телефону та місто свого мешкання. До вересня 2017 року він намагався з нею звязатися через подругу її матері, яка йому сказала, що відповідачка не хоче з ним спілкуватися, але не пояснила у чому причина. Позивач зазначив, що він щомісяця перераховував їй гроші, поки не перервався з нею зв'язок. Останній переказ був у вересні 2015 року через банк у сумі 495 доларів США. Також позивач пояснив, що його старший син ОСОБА_4 знаходиться в інтернаті у м. АнаньєвіОдеської області, так як хворіє на тяжку форму аутизму, та він до нього приїжджає навідувати сина та купує все що потрібно. Позивачу не відомо, чому відповідачка перервала з ним стосунки, але він дуже хоче спілкуватися зі своїм сином, дізнатися яким він став, так як вже три роки його не бачив, та має намір забезпечувати свого сина. Далі пояснив, що знає що відповідачка вийшла заміж вдруге.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_8 діюча за ордером, у судовому засіданні зазначила, що ще на початку 2017 року відповідачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно двох дітей, у звязку з чим і позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Також зазначила, що органом опіки та піклування Приморської РА ОМР не надано висновку. Далі пояснила, що сторони перебували у шлюбі в Ливані до 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, хворіє на аутизм та знаходиться в інтернаті, син ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з ОСОБА_2, навчається в школі, також займається плаванням. Зазначила, що дійсно сторони не спілкуються між собою через негарну поведінку позивача. У березні 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, і тривалий час позивач не цікавився дітьми, не приїжджав до них. Позивачка дійсно заблокувала соціальні мережі та змінила номер телефону, але лише в 2017 року, а раніше не перешкоджала йому спілкуватися з дітьми. Дійсно, в 2016 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 В грудні 2014 року позивач в останнє бачився з дітьми, та до 2017 року не виявляв бажання щодо спілкування з дітьми, коли в останнє дитина спілкувалася з батьком, представник відповідачки не може відповісти. Представник зазначила, що запропонує відповідачці вийти мирним шляхом, але їй відомо, що вона не бажає зустрічатися з колишнім чоловіком.

Представник позивача зазначив, що вони звернулися 15.01.2018 року до органу опіки та піклування з заявою щодо надання висновку про визначення порядку участі ОСОБА_1 Ілі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, і поки вони призупинили розгляд, оскільки відповідачкою подано заяву про позбавлення батьківських прав.

Розгляд справи відкладено на 05.09.2018 року та визнано обовязковою явку відповідачки ОСОБА_2 у судове засідання для дачі особистих пояснень, а також у звязку з відсутністю висновку органу опіки та піклування.

У судове засідання призначене на 05.09.2018 року зявилася представник позивача ОСОБА_5 та зазначила, що досі органом опіки та піклування не надано висновок.

Відповідачка та її представник у судове засідання не зявилися, 04.09.2018 року представником відповідачки надано заяву щодо відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю у іншому процесі.

Судом визнано неявку відповідачки та представника третьої особи неповажними, і у звязку з ненаданням висновку з спірного питання, по справі оголошено перерву до 15.11.2018 року.

У судове засідання призначене на 15.11.2018 року зявилися представник позивача, представник відповідачки та представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР.

Представник відповідачки повідомила, що відповідачка не зявилася у судове засідання у звязку з хворобою дитини, та вважає неможливим проводити розгляд справи за її відсутністю.

Представник позивача зазначив, що вважає причини неявки відповідачки неповажними та можливо розглядати справу за її відсутністю.

Суд, визнав причини неявки відповідачки неповажною, у звязку з неподанням належних доказів, підтвердження поважності неявки, та вирішив продовжити судове засідання за її відсутністю та у присутності її представника.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської РА ОМР заявив клопотання, щодо долучення до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про визначення порядку участі ОСОБА_1 Ілі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд ухвалив, приєднати до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування.

Представник позивача зазначив, що всі пояснення, наданні раніше, підтверджує, позов підтримав, просила його задовольнити, вказавши, що позивач на території України не проживає, а проживає в ОСОБА_9.

Представник відповідачки зазначила, що додаткових пояснень не має, з висновком опіки не погоджується, так як він не в інтересах дитини, у відповідачки є інший чоловік з 2016 року, просила відмовити у задоволені позову, доводи вважає необґрунтованими.

Представник третьої особи у судовому засіданні при винесенні рішення просила врахувати висновок опіки та піклування.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.07.2004 року між ОСОБА_1 Ілі та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №562/2004р.

Під час шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.2015 року у справі №522/1006/15-ц, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8).

За останні два роки після розлучення, відповідачка перешкоджає його спілкуванню з синами, за невідомими причинами приховує їх від нього. Після чисельних спроб вирішити питання участі у виховані синів мирним шляхом, взаємними та поступками, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Ілі до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Органа опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначення порядку спілкування, в частині позовних вимог, що стосуються дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - залишено без розгляду.

Як вбачається з позову та ніким не заперечується, неповнолітній ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю ОСОБА_2.

Між тим на теперішній час між сторонами виник спір з приводу порядку спілкування батька з дитиною. Судом встановлено що відповідачка чинить перешкоди позивачу у вільному спілкування з сином, що підтверджено поясненнями позивача, його представника та представника відповідачки.

Правовідносини з приводу виховання батьків з дитиною та її розвитком регулюється слідуючим законодавством:

Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.

Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічей батька з дітьми. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, проте відповідачка у зустрічах з дітьми відмовляла та йому на зустріч не йде, ігнорує, відповідачка заперечує такі твердження.

Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю або батьком.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України).

Згідно висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування №01-11/664/3вих від 23.10.2018 року комісія вважає за доцільне зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 Ілі з малолітнім сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи участі ОСОБА_1 Ілі, з малолітнім сином, ОСОБА_3 Ілі-Хаддад, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною, з 01 по 15 вересня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. та з 01 по 15 грудня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год., в присутності матері, ОСОБА_2; а також дні народження, святкові дні та канікули за попередньою домовленістю батьків.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що позивач, з його слів любить свого сина, бажає приймати участь у його житті, вихованні та матеріального забезпечення, та відсутні будь-яка інформацію щодо негативної характеристики або зловживання наркотичними або алкогольними напоями. Крім того судом також встановлено що позивачу не було відомі нове місце проживання відповідачки та його сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 протягом тривалого часу, крім того суд при цьому враховує що позивач має обмежені можливості у постійному та безперевному спілкуванні з дитиною, окрім перешкоджання самої позивачки, оскільки він проживає за межами України, а саме в м.Газір, країна ОСОБА_9..

Також суд керується ст.51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у ч.6 ст.7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Суд також не вбачає підстав для відступлення від висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, вбачає, що висновок відповідає інтересам дитини та підтверджує ті факти, що встановлені судом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням позиції сторін та інтересів дитини, суд задовольняє позов частково, враховуючи висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування №01-11/664/3вих від 23.10.2018 року та пояснень представника позивача, вважає за можливе визначити спосіб участі Едь-Хаддад Ілі у вихованні його малолітнього сина, Клосіна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином:

- з 01 по 15 вересня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. та з 01 по 15 грудня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год., в присутності матері, ОСОБА_2;

- в дні народження, святкові дні та канікули за попередньою домовленістю батьків;

- не перешкоджати батьку ОСОБА_1 Ілі спілкуватись із малолітнім сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за допомогою мобільного звязку та мережі Інтернет.

Суд відмовляє в іншій часті позовних вимог, оскільки вважає висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування №01-11/664/3вих від 23.10.2018 року доцільним та таким, що відповідає в повній мірі інтересам дитини, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст.ст.141, 150, 157, 159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дітьми повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, враховуючи згоду відповідача, суд вважає позов ОСОБА_1 Ілі є доведеним і обґрунтованим.

У відповідності до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.3, 6, 19, 141, 142, 150-151, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76-81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, ст.223, 241, ст.247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 Ілі (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (паспорт серії КК 499346 від 19.07.2000 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1), за участі третьої особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (, м. Одеса, вул. Канатна, 134), про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, визначення порядку спілкування задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 Ілі з малолітнім сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином:

- з 01 по 15 вересня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. та з 01 по 15 грудня кожного дня місяця з 17.00 год. до 19.00 год., в присутності матері, ОСОБА_2;

- в дні народження, святкові дні та канікули за попередньою домовленістю батьків;

- не перешкоджати батьку ОСОБА_1 Ілі спілкуватись із малолітнім сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за допомогою мобільного звязку та мережі Інтернет.

В іншій частині позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, як брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складено 26.11.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.