Справа № 344/6151/18
Провадження № 2/352/783/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач у травні 2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тисменицького районного суду від 12.09.2016 р. з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після досягнення сином ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття згідно вимог ч.3 ст.183 СК України з відповідача продовжується стягнення аліментів на утримання дочки за вирахуванням тієї рівної частини, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто у розмірі 1/6 частини. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України передбачено право того з батьків, з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач, який працює суддею Івано-Франківського міського суду, має достатній стабільний дохід, набагато краще забезпечений матеріально, ніж вона з малолітньою дитиною, спроможний за станом здоров`я та своїм матеріальним становищем надавати матеріальне утримання дочці у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу). Просила змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_4 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у надісланому суду відзиві просив справу розглянути у його відсутності, позов не визнав, посилаючись на відсутність підстав для збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Він справно сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі, встановленому рішенням Тисменицького районного суду від 12.09.2016 р., за вирахуванням тієї частки, що припадала на сина ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття. Крім того, він надає дочці додаткову матеріальну допомогу в добровільному порядку, зокрема, купляє їй одяг. При цьому позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, постійно налаштовує дитину проти нього, забороняючи дитині спілкуватися з ним. ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народилася дочка ОСОБА_6 , яку він утримує. Вважає, що сплачуваний ним розмір аліментів, який втричі перевищує законодавчо встановлений гарантований розмір аліментів на дитину, є необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дочки ОСОБА_4 . Просив у позові відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2016 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після досягнення сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття з відповідача продовжується стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 за вирахуванням тієї рівної частини, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто у розмірі 1/6 частини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Таким чином, вказана норма ст.183 СК України є підставою для звернення до суду одного з батьків, з яким проживає неповнолітня дитина, з позовом про визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину після досягнення старшою дитиною повноліття.
З огляду на викладене суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність підстав для збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України.

При вирішенні спору відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище малолітньої дочки сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює лікарем у військовій частині НОМЕР_1 м. Івано-Франківська, отримуючи мінімальну заробітну плату, та на утриманні батька, який сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини свого заробітку (доходу); 2) стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є молодим здоровим чоловіком, який, працюючи суддею Івано-Франківського міського суду, має достатній стабільний дохід, щодо конкретного розміру якого відповідач суду доказів не надав; 3) наявність у відповідача малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 3-1) наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна та готівкових грошових коштів в іноземній валюті, що підтверджується копією його декларації за 2017 р. 4) позивач з малолітньою дочкою і повнолітнім сином проживають у найманій квартирі.

Суд вважає, що після доповнення згідно Закону України від 17.05.2017 р. статті 183 СК України частиною п`ятою, відповідно до якої передбачено право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, можна стверджувати про встановлення розміру аліментів, який визначається у частці від заробітку (доходу), у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, як мінімального, що безспірно стягується судом у наказному провадженні.
Суд зазначає, що порушення позивачем, як стверджує відповідач, його права як батька на безперешкодне особисте спілкування з дочкою не звільняє відповідача від обов`язку утримання дитини до досягнення нею повноліття.

При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову про зміну розміру аліментів та визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 344/9038/16-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 183, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнення розпочати з дня набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини.

Припинити стягнення за виконавчим листом № 344/9038/16-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 19.10.2018 р.

Суддя М.М.Хоминець