У х в а л а

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 461/9342/15-ц

провадження № 61-43282 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова

від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК», публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК», публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК», з позовом,в якому просила, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, визнати дії, бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

ПАТ «КРИСТАЛБАНК» при поверненні суми відшкодування протиправними та незаконними, стягнути солідарно з відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» гарантовану суму відшкодування: еквівалент депозиту 6096, 66 грн, еквівалент нарахованих відсотків 383, 92 грн та 5 000 грн відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2017 року, залишеним без змін постановоюАпеляційного суду Львівськоїобласті

від 08 червня 2018 року,позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КРИСТАЛБАНК» на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу у розмірі 6096, 66 грн та 383, 92 грн нарахованих відсотків за договором банківського вкладу (депозиту) № ВДБ-88143:978 від 13 травня 2013 року.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2, в якій просить судові рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення її позову повністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 11 479, 86грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Заявник не погоджується з судовими рішеннями у частині відмови у стягненні 5 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова

від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК», публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников