Справа № 265/6216/18
Провадження № 2/265/1523/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі Мамаєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності їй, та її дітям, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/3 частині кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 листопада 2006 року. Крім них у даній квартирі з 13 травня 2016 року зареєстрований її брат - ОСОБА_3, та його дружина - ОСОБА_2. Проте фактично відповідачі в квартиру не вселялись, їх речей в квартирі немає, вони виїхали за межі України на постійне місце проживання та їх місцезнаходження їй не відомо. Таким чином, будучи зареєстрованими в квартирі, 1/3 частина якої належить їй на праві приватної власності, та не проживаючи в ній, відповідачі чинять перешкоди у здійсненні нею права власності, оскільки не приймають ніякої участі в оплаті комунальних платежів та утриманні квартири, проте за наявності їхньої реєстрації вона не має можливості оформити субсидію, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Таким чином, реєстрація відповідачів у належній їй частці квартири, не дозволяє їй розпоряджатися належною власністю на власний розсуд, чим порушуються її права, за захистом яких вона вимушена звертатись до суду.

Просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі № 85, розташованій в будинку № 101 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином в установленому законом порядку.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що квартира № 85, розташована в будинку № 101 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 08 листопада 2006 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 грудня 2006 року.

Згідно довідки, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від 19 липня 2018 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту від 20 липня 2018 року, складеного головою КСН «Жемчужний» ОСОБА_6, за підписом сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично не проживає у квартирі № 85, розташованій в будинку № 101 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі з 2016 року

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири № 85 в будинку 101 в місті Маріуполі, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній понад двох років, чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим будинком.

Зокрема, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо стягнення з відповідачів сплаченого нею при подачі позову до суду судового збору, тому суд при ухваленні рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі № 85, розташованій в будинку № 101 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення суду складено 17 вересня 2018 року.

Суддя Гноєвой С.С.