Справа № 263/40/18
Провадження № 2/263/60/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_2 про встановлення факту смерті ОСОБА_3, заінтересована особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 04 січня 2018 року надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення факту смерті ОСОБА_3, заінтересована особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Макіївка Донецької області помер її дід - ОСОБА_3 Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне для реєстрації смерті її діда ОСОБА_3, заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_3, яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, місце смерті: м. Макіївка, Донецької області.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим, оскільки заява надійшла до суду 18 грудня 2017 року, справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У заяві про встановлення факту зазначено, що заявник є онукою померлого ОСОБА_3, питання про встановлення факту смерті якого порушується у заяві.

Разом із тим, з матеріалів, доданих до заяви в вбачається, що ОСОБА_3 є двоюрідним дідом ОСОБА_2, а саме: братом її баби по лінії батька.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Сімейний кодекс України виділяє пряму та побічну лінію споріднення. Ступінь прямої чи побічної лінії споріднення визначається за кількістю народжень, які потрібні для виникнення кровного споріднення. З числа побічних родичів Сімейний кодекс наділяє особистими немайновими та майновими правами та обов'язками лише рідних братів та сестер. Двоюрідних братів та сестер, рідних тітку, дядька, племінника, племінницю Сімейний кодекс такими правами та обов'язками не наділяє, до них спрямована лише заборона, передбачена ч. 3 ст. 26 цього Кодексу.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 хоч і є родичем заявника, однак відноситься до побічної лінії споріднення, а отже не наділена правом звернення до суду з указаною заявою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, не врегульоване питання про повернення заяви про встановлення факту особі, яка її подала, то суд застосовує аналогію закону та вважає, що таку можливо залишити повернути відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

У зв'язку з чим, слід дійти висновку про повернення заяви про встановлення факту смерті заявникові.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 185, 294, 317 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті ОСОБА_3, заінтересована особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - повернути особі, яка її подала.

Відповідно до частини 2 статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, тобто 09 січня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика