Справа № 199/3097/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2018

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі відповідача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 15.11.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність квартиру загальною площею 53,8 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 19.06.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. та зареєстрованого в державному реєстрі під номером 1594.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, після отримання права власності на вказану нерухомість позивач намагається отримати доступ до житла, однак, перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому відповідача, який на думку позивача, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення, оскільки на підставі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та право власності непорушним, також ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права обмежений у його здійсненні.

Позивач при зверненні до суду також посилається на те, що частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власні добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного міс з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач посилається на те, що на виконання положення ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР позивачем було направлено відповідачу письмову претензію про добровільне звільнення приміщення зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги позивача проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, у зв'язку з чим позивач звертається до суду із даним позовом.

До початку розгляду судом справи по суті за клопотанням представника позивача судом було витребувано докази, а саме:

- ухвалою від 15.05.2018 витребувано з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради довідку про склад зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача не скористався правом брати участь в судових засіданнях.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні та в подальшому представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд вказаної справи у відсутності відповідача та його представника.

В наданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідач вважає, що суд повинен відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не уповноважений здійснювати будь-яких дій по відношенню домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, тому що наразі не є власником вказаного домоволодіння.

Представник відповідача зазначив, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №199/8650/17 рішенням від 05.07.2018 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. від 18.11.2016, індексний номер 32432889 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Суд, дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №73856714 станом на 24.11.2016 позивач був власником згідно договору іпотеки від 19.06.2006, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. за реєстровим № 1594, наступного нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Державний реєстратор: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32432889 від 18.11.2016.

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповіддю на запит з підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 23).

Згідно з відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30.05.2018 за вих. №6/5-286 припинення повноважень житлово-експлуатаційних організацій, інших підприємств, установ та організацій щодо видачі довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відбувається з моменту передачі карток з питань реєстрації фізичних осіб та інших архівних документів до Департаменту. Станом на 29.05.2018 картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 в розпорядженні Департаменту відсутня.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (договору іпотеки від 19.06.2006).

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 82 ЦПК).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 82 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно наданих представником відповідача доказів, а саме копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2018, яке набрало законної сили 15.08.2018, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л., ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та запису про державну реєстрацію права на нерухоме майно задоволені частково: визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32432889 від 18 листопада 2016 року, номер запису про право власності 17505870, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101) за Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк».

Судом у вказаній справі було встановлено, що 19.06.2006 року позивач ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DNI0GK00000025.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між позивачем та Банком укладено договір іпотеки від 19 червня 2006 року № DNI0GK00000025, за яким в іпотеку передавалося: нерухоме майно - квартира НОМЕР_1 загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м, у будинку АДРЕСА_1.

18.11.2016 року відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. здійснила державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки: нерухоме майно, квартира НОМЕР_1 загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м, у будинку АДРЕСА_1, яку оформив рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32432889 від 18.11.2016 р.

Як вбачається зі змісту договору іпотеки № DNI0GK00000025, укладеного 19 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Крім того, вказаний договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», згідно умов якого звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом, зокрема, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на час прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень іпотекодержателем за вказаним договором іпотеки є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», на підставі договору купівлі-продажу( відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007.

Із зазначеного слідує, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.11.2016 про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1, ПАТ КБ «ПриватБанк» не являвся іпотекодержателем.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136048029 від 30.08.2018 право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1 скасовано, про що 30.08.2018 внесено відомості до реєстру ОСОБА_8, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, індексний номер рішення: 42771386 та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 12.09.2018 іпотекодержателем вказаної квартири є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Отже, оскільки суду позивачем не надані інші належні, допустимі, достовірні та достатні докази у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, а саме в частині наявності у позивача права власності на квартиру АДРЕСА_1 (ст. 317 ЦК України)та щодо порушення його прав та необхідності їх захисту в розумінні ст. 16 ЦК України, підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати підлягають покладенню на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 13, 77-80, 82, 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 17 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї