ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №591/856/17

Номер провадження 22-ц/788/1240/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

представники відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

представник третьої особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2018 року в складі судді Кривцової Г.В., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено - 17 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь 24475,80 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 650,00 грн витрат на оплату автотоварознавчого дослідження, 640,00 грн на компенсацію судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.11.2015 року о 22-40 год. на перехресті вулиць Героїв Сталінграду, Гагаріна, Покровської, Харківської у м. Суми сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 21104 д.н. НОМЕР_4 (далі ВАЗ) під керуванням ОСОБА_9 (власник ОСОБА_1) та Dacia Logan д.н. НОМЕР_2 (далі Dacia Logan) під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_10). Позивач вважає, що причиною настання ДТП є порушення водієм автомобіля Dacia Logan - ОСОБА_3 ПДР України, яке знаходиться в причинному зв'язку із наслідками. Вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля ВАЗ, внаслідок ДТП, становить 24475,80 грн., що підтверджує висновком № 160/2015 від 23.12.2015 року. Оскільки цивільна відповідальність власника автомобіля Dacia Logan застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», то позивач, посилаюсь на вимоги ч. 1 та ч.2 ст.1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів завдану шкоду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача у вчиненні ДТП. Вказує, що заява про настання ДТП не є заявою про страхове відшкодування, а тому не має відношення до спливу терміну подання такої заяви.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказують, що судом постановлене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Він пояснив, що перешкоди звернення до страхової компанії були пов'язані з відсутністю постанов про адміністративне правопорушення щодо доведеності вини відповідача.

Представники ОСОБА_3 проти скарги заперечили та просили рішення залишити без змін.

Представник страхової компанії в судове засідання не з'явився, але про час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу і стверджував, що він, керуючи пошкодженим автомобілем, рухався на зелене світло світлофору. Представник третьої особи ОСОБА_10 просив рішення залишити без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а у вимогах до страхової компанії було пропущено річний строк для пред'явлення вимоги про страхове відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 28.11.2015 року о 22-40 год. на перехресті вулиць Героїв Сталінграду, Гагаріна, Покровської, Харківської у м. Суми сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 21104 д.н. НОМЕР_4 (який належить на праві власності ОСОБА_1) під керуванням ОСОБА_9 та Dacia Logan д.н. НОМЕР_2 (який належить на праві власності ОСОБА_10) під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до копії довідки, виданої інспектором Сумського ВМ (м. Суми) Худіновим О.А., внаслідок вказаного ДТП автомобіль ВАЗ-21104 д.н. НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження: деформація обох правих дверей, правий поріг, заднє ліве колесо (т. 1 а.с. 9).

Згідно висновку №016/2015 автотоварознавчого дослідження від 23.12.2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки ВАЗ-21104,2007 року випуску д.н. НОМЕР_4 складає 24475,80 грн. (т. 1 а.с.12-29).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Dacia Logan д.н. НОМЕР_2 застрахована в ТДВ СК «Альтфа-Гарант» (т. 1 а.с.82-83).

02.12.2015 року від ОСОБА_3 надійшло письмове повідомлення на адресу ТДВ СК «Альтфа-Гарант» про ДТП, а 20.02.2017 року - від ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 83-85).

Згідно акту виконаних робіт від 01.03.2017р. вартість ремонту авто ВАЗ 21104 складає 32754,30 грн., в т.ч. вартість ремонтних робіт 13421,2грн., а запчастин та матеріалів - 19333,10 грн. За послуги автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 650,00 грн (а.с.11), але ці витрати не підтверджено оригіналом квитанції.

Відповідно до висновку інспектора Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції в Сумській області Худінова О.А. від 02.12.2015 року, за результатами перевірки повідомлення про вказану ДТП, у зв'язку з суттєвими протиріччями у поясненнях водіїв, встановити хто саме порушив ПДР України, що призвело до ДТП, не надалось можливим (матеріали перевірки (ЖЄО №2572 від 24.11.2015, №2585 від 29.11.2015)).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 08.12.2015р. під час огляду були присутні водії ОСОБА_9 та ОСОБА_3 Розрахунок калькуляції ремонту ВАЗ 21104 становить: робіт - 13421,20 грн.; вартості деталей - 15960,10 грн. і матеріалів 3373 грн.

Висновком судової автотехнічної експертизи №914, складеної 06.09.2017 року експертом Сумського відділення Харківського НДІСЕ імені Бокаріуса, встановлено два варіанта розвитку подій: варіант 1 по показам водія автомобіля ВАЗ-21104 д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_9 та варіант 2 по показам водія автомобіля Dacia Logan д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 Однак, вини конкретного водія встановити не вдалося за можливе (т.1 а.с.169-175).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/442 від 28.02.2018 року, проведеної експертом Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, встановлено два варіанти розвитку подій: 1) з пояснень водія автомобіля ВАЗ, 2) з пояснень водія автомобіля Dacia Logan. Дані варіанти є взаємовиключними.

За варіантом 1 експертом зроблено висновок про те, що в діях водія автомобіля Dacia Logan з технічної точки зору вбачаються невідповідності пункту 8.7.3 «е» або «Є» ПДР, які в залежності від сигналу світлофору, який горів по напрямку руху автомобіля Dacia Logan на момент початку його виїзду на перехрестя, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

За умови, якщо на момент появи у водія автомобіля ВАЗ об'єктивної можливості виявити автомобіль Dacia Logan із-за автомобіля «Додж» автомобіль ВАЗ знаходився на відстані 25-30 м від місця зіткнення транспортних засобів, в діях водія автомобіля ВАЗ, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходилися в прямому причинному зв'язку з виникненням даної ДТП, не вбачається.

За варіантом 2 експертом зроблено висновок про те, що за умови, якщо автомобіль ВАЗ здійснив виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофора, провести оцінку дій водія автомобіля Dacia Logan згідно вимог ПДР не надається можливим, по причинам вказаним в дослідній частині висновку (по причині відсутності в поясненнях водія автомобіля Dacia Logan відомостей, які б в достатньому обсязі характеризували параметри руху всіх трьох автомобілів з моменту початку руху на перехрестя і до моменту зіткнення).

За умови, якщо автомобіль ВАЗ в даній дорожній ситуації здійснив виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофора, то в діях водія автомобіля ВАЗ з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пунктів 8.7.3. «е», 8.10, 16.3 ПДР, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної ДТП. (т. 2 а.с. 6-20).

У мотивувальній частині експерт вказує, що показання водія ОСОБА_3 не узгоджуються із слідовою картиною місця ДТП, а відповідно до показів водія ОСОБА_9 місце зіткнення транспортних засобів розташоване в місці злому слідів гальмування автомобіля ВАЗ і у відповідності до методичних рекомендацій, які застосовуються при проведені авто технічних досліджень, інформативними ознаками, що достовірно вказують про взаєморозташування транспортних засобів на проїжджій частині в момент їх первинного контакту, а отже, на місце зіткнення, є ознаки коліс транспортних засобів до моменту їх удару, а також сліди від кузова або пошкоджених деталей підвіски ходової та інших частин транспортних засобів після взаємодії (удару), а тому показання водія ОСОБА_9 з технічної точки зору не позбавлені технічної спроможності.

В судовому засіданні питання про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи представники сторін не порушували.

Відповідно до п. 1.3-1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 12.1 - 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 16.5 Правил дорожнього руху у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Згідно циклограми роботи світлофорного об'єкту на перехресті вул. Гагаріна - вул. Героїв Сталінграду, регулювання руху у визначеному напрямку із червоним сигнал світлофора - заборона руху і зеленим - дозволяє рух, із врегулюванням руху у визначеному напрямку (т.1 а.с.106).

Відповідно до п.п. 8 п. 8.7.3 Правил дорожнього руху зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Таким чином, автомобілі, що наближаються до світлофора з миготливим зеленим сигналом, мають прийняти заходи до своєчасного гальмування, аби уникнути виїзду на перехрестя, що охороняється світлофором, або переїзду на заборонений сигнал.

Апеляційним судом були оглянути матеріали перевірки за фактом повідомлення про ДТП, яка мала місце 28.11.2015 у м. Суми на перехресті вул. Харківська - вул. Г.Сталінграду, за участю водія авто ВАЗ 21.10 р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_9 та водія автівки Dacia Logan д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Вказані матеріали, окрім схеми наслідків ДТП та пояснень водіїв учасників ДТП і свідка ОСОБА_13, не досліджувалися експертом.

У своїх поясненнях водій ОСОБА_9 вказує, що він виїздив на перехрестя на зелений сигнал світлофору зі швидкістю 50-60 км./год.(при максимально дозволеній швидкості в населених пунктах не більше 60 км./год., станом на день вчинення ДТП). Під'їжджаючи до перехрестя, він без зупинки почав проїжджати перехрестя.

У поясненнях водія ОСОБА_3, він рухався на зелений сигнал світлофору і порчу з ним знаходився автомобіль "ДОДЖ", який обмежив видимість з боку руху авто ВАЗ, що рухався на великій швидкості.

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 експертом не приймалися до уваги.

За даними схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди на схемі перехрестя відображені тільки місце знаходження двох автомобілів учасників ДТП, а тому пояснення водія ОСОБА_14, відібрані у нього вже на другий день ДТП, де він стверджує, що водій ОСОБА_9 рухався на зелене світло світлофору слід відхилити, оскільки відсутні інші докази про його перебування на час ДТП на місці події.

Щодо показання свідків ОСОБА_13, водія автомобіля "Додж" н.з. НОМЕР_5, який перебував на першій смузі поруч із автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3, та ОСОБА_15, яка перебувала у автомобілі Dacia Logan, підтверджують показання відповідача ОСОБА_3 про рух на зелений сигнал світлофору.

Дослідивши наведені докази, апеляційний суд приходить до висновку, що автомобіль ВАЗ виїжджав на перехрестя на миготливий зелений сигнал без зниження швидкості, яка б дозволила уникнути зіткнення, згідно схеми гальмування на перехресті з перевищенням швидкості, що позбавило його можливості забезпечити безпеку свого руху, чим допустив порушення п. 12.1-12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, а водій ОСОБА_3 почав рух виїзду на перехрестя на зелений сигнал світлофору, рухаючись з обмеженням видимості з боку руху автомобіля ВАЗ через перешкоду - наявність авто "Додж", не надав можливості завершити маневр руху автомобіля ВАЗ, внаслідок порушення пунктів 16.5, 8.7.3 «е» або «Є» ПДР з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

Оскільки водій авто ВАЗ допустив порушення Правил дорожнього руху і не сприяв безпеці свого руху, апеляційний суд враховуючи приписи частини 2 ст.1193 ЦК України, а саме грубої необережності в діях водія ОСОБА_9, через виїзд на перехрестя без дотримання безпечної швидкості руху, що сприяло збільшенню шкоди, зменшує розмір відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу через пошкодження її власного автомобіля, на п'ятдесят відсотків.

За висновком автотоварознавчого дослідження від 02.12.2015р. вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки ВАЗ-21104, 2007р. випуску, р.н. НОМЕР_4, складає 24475,80 грн., тому на користь позивача підлягає стягненню 12 237,90 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як встановлено, після отримання письмового повідомлення від ОСОБА_3 про настання ДТП, вказаних вимог ст. 34 цього Закону страховою компанією дотримано не було, що суперечить меті здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та врегулюванню спору в позасудовому порядку, що спростовує заперечення страхової компанії з приводу недотримання ОСОБА_1 строків звернення за виплатою страхового відшкодування, оскільки, за відсутності встановлення винної особи у вчиненні ДТП, остання не мала можливості звернутись з такою заявою до страхової компанії та вирішити це питання в позасудовому порядку.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо мотивів відмови у задоволенні вимог позову до ТДВ СК "Альфа-Гарант" через сплив річного строку подання заяви, тому колегія суддів стягує зі страхової компанії на користь позивача 50% від суми завданої майнової шкоди, визначеної автотоварознавчим дослідженням - 12 237,90 грн.

Щодо вимог до відповідача ОСОБА_3, діями якого позивачу було завдано майнову шкоду, колегія суддів відмовляє у задоволенні позову в цій частині у зв'язку з тим, що ним, цивільно-правова відповідальність автомобіля Dacia Logan д.н. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_10, була застрахована.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, через неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 12 237,90 грн майнової шкоди, та про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_3

Що стосуються вирішення питання відшкодування судових витрат, то відповідності до ст. 141 ЦПК України з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 320,00 грн у відшкодування сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 480,00 грн - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в сумі 650грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки понесення таких витрат не доведено оригіналом платіжного документа.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 12 237 грн 90 коп. майнової шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 320,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 480,00 грн - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик