н/п 2/490/2531/2018 Справа № 490/4469/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 жовтня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Кваші С.О.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
В травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності на житловий будинок з господарським побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
Свої вимог позивач мотивує тим, що є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, так як понад п'яти років постійно проживав зі спадкодавцем, ввів спільне господарство, доглядав його. Позивач є родичем спадкодавця по лінії його померлої дружини ОСОБА_5 та відповідно троюрідним братом відповідача
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив.
Третя особа надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без представника нотаріальної контори і прийняти рішення на розсуд суду.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 15.06.1961 року, зареєстрованого нотаріусом Варварівського району 16.06.1961 року, відведено ОСОБА_4 на праві безстрокового користування земельну ділянку в АДРЕСА_2 (с. Варварівка).
Рішенням №535/1 від 6 травня 1961 року, відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2.

Рішенням №188 від 28.02.1964 року затверджено акт прийому будинку АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України був його син ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і спадкоємцем по праву представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України залишився онук спадкодавця та син ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_3

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, позивачу надано роз'яснення від 02.05.2015 року про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутнє рішення суду про встановлення юридичного факту.

Згідно повідомлення КП ММБТІ №945 від 26.04.2018 р., право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 Перейменування вулиць та перенумерація житлових будинків ( з АДРЕСА_2) було здійснено на підстав рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 22.03.1985 р. за №208.

ОСОБА_2 з жовтня 2011 року проживав однією сімєю з ОСОБА_4.( вели спільний побут, господарство) за адресою: АДРЕСА_2 по день його смерті, що підтверджується Актами про проживання від 11.05.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в яких також зазначено, що ОСОБА_2 з моменту смерті та по теперішній час продовжує проживати за даною адресою.

Зазначені факти та доводи позивача підтверджуються допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які є сусідами позивача та померлого ОСОБА_4

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема проживання однією сім'єю. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зазначене, закріплене й в Постанові Верховний Суд України № 5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», крім того при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_4 позивач проживав із спадкодавцем однією сім'єю з 2011 року та по день його смерті, позивач доглядав спадкодавця, вів спільне господарство, був пов'язаний спільним побутом,то суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з господарським побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 однією сім'єю у житловому будинку АДРЕСА_2 з 2011 року та по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з побутовими господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення суду складено 12 жовтня 2018 року