АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1522/18Головуючий у 1-й інстанції Марцішевська О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: на ухвалу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача Фетісової Т.Л.

суддів Бабенка В.М., Бородійчука В.Г.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_3,

відповідач - ПАТ КБ «Приватбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.07.2018 (суддя в суді першої інстанції - Марцішевська О.М.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості по депозитному договору, :

в с т а н о в и в :

23.07.2018 позивач звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на свою користь депозитні кошти в сумі 25000,00 грн., 24000,00 грн. відсотків та 3750,00 грн. 3% річних від простроченої суми за два роки затримки повернення коштів, мотивуючи про те, що 12.06.2012 між позивачем та Севастопольським відділенням ПАТ КБ "Приватбанк" укладений договір №SAMDN1898 про банківський строковий вклад (депозит) "Копілка" на 12 місяців в гривнях, згідно якого позивачка внесла на депозит банку 25000,00 грн. до 12.06.2013, що підтверджується платіжним дорученням № від 12.06.2012. Після закінчення терміну дії договору позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханнями виплатити їй належні кошти, однак ні відповіді ні коштів позивачка не отримала. Вказує, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03.08.2016 відмовлено у її попередньому позові до банку про захист прав споживача та стягнення депозитних коштів з тих підстав, що нею не були надані оригінали договору банківського вкладу та платіжного доручення, вказані документи позивачка надає при зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.07.2018 відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - рішення апеляційного суду Черкаської області від 03.08.2016 у справі 712/5467/15-ц, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала 13.08.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вказано на те, що судове рішення, на яке послався суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження, прийнято за позовом, обґрунтованим іншими підставами - копіями депозитного договору та платіжного доручення про перерахування коштів. А даний позов обґрунтовано іншими підставами - оригіналами вказаних доказів. Заборгованість банку по відсоткам та період її нарахування були іншими.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадженні у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вірно вказав суд першої інстанції, згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Також суд вірно вказав, що у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Вказані висновки містяться в постанові ВС від 28.02.2018 у справі №344/224/16-ц.

Як встановлено судом, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03.08.2016 у справі 712/5467/15-ц, яке набрало законної сили, скасоване рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

При цьому позовні вимоги у даній справі та справі 712/5467/15-ц обґрунтовуються твердженнями про передачу позивачем відповідачу грошових коштів у якості депозитного вкладу на підставі договору №SAMDN1898 про банківський строковий вклад (депозит) "Копілка".

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже оскільки у цій справі та справі 712/5467/15-ц (вимоги в якій вже вирішено по суті рішенням суду, яке набрало законної сили) наявний спір між тими самими сторонами (ОСОБА_3 (позивач) та ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач)) про той самий предмет (стягнення заборгованості по депозитному вкладу та нарахованих відсотків) і з тих самих підстав (наявність депозитного договору, укладеного між сторонами справи), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у відкриття провадження з посиланням на вимоги п.4 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи про те, що судове рішення, на яке послався суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження, прийнято за позовом, обґрунтованим іншими підставами - копіями депозитного договору та платіжного доручення про перерахування коштів, а позов у цій справі обґрунтовано іншими підставами - оригіналами вказаних доказів, адже підставами позовних вимог в такому випадку є існування між сторонами справи правовідносин, які ґрунтуються на відповідному депозитному договорі, а, власне, примірник цього договору та платіжне доручення про сплату коштів по договору, будуть доказами, які обґрунтовують наявність підстав для звернення з відповідними позовними вимогами до суду.

Також доводи скаржника про те що в попередній справі заборгованість банку по відсоткам та період її нарахування були іншими у даному випадку не свідчать про помилковість висновків суду, адже в аспекті положень ч.1 ст.188 ЦПК України вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за депозитним вкладом є похідними від вимог про стягнення боргу за самим вкладом, які отримали своє вирішення у рішенні суду від 03.08.2016. Період нарахування заборгованості по відсоткам, який змінився у зв'язку з іншим часом звернення з позовом до суду, не може свідчити про те, що в зазначених справах різні позовні вимоги (предмет спору).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.07.2018 про відмову у відкритті провадження у даній справі слід залишити без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок держави, оскільки скаржника звільнено від сплати судового збору як споживача згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.07.2018 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості по депозитному договору - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 11 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді