Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 683/908/15-ц

провадження № 61-17330св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Капустинська сільська ради Старокостянтинівського району Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, у складі судді Завадської О. П., від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Грох Л. М., від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 (інших фізичних осіб), Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнової частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» (далі - КСП «Перше травня») та визнання права власності на майнову частку (пай).

У липні 2016 року позивач подала до суду заяву про зміну підстав позову та нову редакцію позовної заяви.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що 07 серпня 2008 року між нею та ОСОБА_6, правонаступником якого є відповідач - ОСОБА_4, був укладений договір купівлі-продажу права на майнову частку (пай) на суму 2 156 грн, що становить 0,52 % від загальної вартості розпайованого майна КСП «Перше травня», посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» серії НОМЕР_1. Відповідно до пунктів 1, 3 договору купівлі-продажу продавець передав майновий сертифікат покупцю, покупець здійснив оплату, визначену у договорі, в день підписання. Позивач посилалася на те, що набула право власності на майновий пай з моменту підписання договору, оскільки пунктом 4 договору право власності на майновий пай переходить до покупця з моменту підписання договору. У зв'язку із укладенням договору на юридичне обслуговування ОСОБА_3 передала оригінал договору та свідоцтва адвокату ОСОБА_7, який у подальшому через розірвання договору на юридичне обслуговування передав договір купівлі-продажу та свідоцтво у Старокостянтинівський РВ УМВС України. Ці документи були передані працівниками Старокостянтинівського РВ УМВС України ОСОБА_8, який в свою чергу віддав їх ОСОБА_6 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу майнового паю, відповідно до якого ОСОБА_6 відчужив на користь ОСОБА_5 право на частку у майні КСП «Перше травня», яку перед цим, 07 серпня 2008 року вже було відчужено на її користь.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна КСП «Перше травня» у розмірі 2 156 грн, або 0,52 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай КСП серії НОМЕР_1, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 08 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, щодо відчуження права на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області у розмірі 2 156 грн або 0,52 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 для оформлення свого права на майновий пай не зверталась до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, а тому дана обставина спростовує наявність у неї права на майновий пай, який належав ОСОБА_6, що у свою чергу виключає право і підстави оскаржувати договір купівлі-продажу майнового паю від 08 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд зазначив, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» с. Капустин серії НОМЕР_1 від 09 липня 2001 року на ім'я ОСОБА_6 сільською радою не анульовано, цей правовстановлюючий документ на час укладення оспорюваної угоди перебував у ОСОБА_6, відтак останній мав повне право розпорядитися належним йому майновим паєм відповідно до статей 317, 319 ЦК України.

05 лютого 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 334 ЦК України, згідно яких право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право власності ОСОБА_3 на майнову частку (пай) члена КСП «Перше Травня» на зальну суму 2 156 грн виникло 07 серпня 2008 року, з моменту укладення договору, так як згідно пункту 4 вказаного договору право власності на майновий пай переходить до покупця з моменту підписання договору. Також судами не було застосовано положення статті 392 ЦК України. Окрім того, на момент відчуження майнового паю на користь ОСОБА_5 продавець ОСОБА_6 вже не являвся його власником, а тому не мав права відчужувати вже не належну йому майнову частку (пай) члена КСП «Перше Травня».

Заявник вказує, що жодним нормативним актом не передбачено, що особа набуває права власності на майнову частку (пай) у майні колективного сільськогосподарського підприємства саме з моменту отримання відповідного свідоцтва про право власності на майнову частку (пай) у майні колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) на своє ім'я. Таким чином, ОСОБА_3 правомірно звернулася до суду із вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо відчуження права на майнову частку (пай), яка раніше належала ОСОБА_6 з моменту укладення договору-купівлі продажу даної частки, тому власник мала право заявляти відповідні позовні вимоги до ОСОБА_5 Факт укладення договору купівлі-продажу майнової частки (паю) від 07 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтверджується оригіналом договору купівлі-продажу, на якому підписи сторін договору засвідченні головою Капустинської сільської ради.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

28 березня 2017 року ОСОБА_5, в особі представника ОСОБА_10, направив до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3, мотивуючи їх тим, що суди першої та другої станції повно з'ясували обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнової частки (паю) та визнання права власності на майнову частку (пай) призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_5 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу майнового паю, за яким продав ОСОБА_5 право на майновий пай, засвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області серії ХМСК, № 002102 від 09 липня 2001 року.

19 січня 2015 року ОСОБА_6 помер, єдиним спадкоємцем майна померлого є його дочка ОСОБА_4

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_3 посилалася на те, що на підставі договору, укладеного між нею та ОСОБА_6 07 серпня 2008 року, вона з часу укладення договору є єдиним власником майнової частки (паю) у пайовому фонді майна КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області в розмірі 2 156 грн, або 0,52 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, засвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_1. На підтвердження вказаних обставин позивач надала копію договору купівлі-продажу.

Позивач зазначала, що оригінали договору купівлі-продажу від 07 серпня 2008 року та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» ОСОБА_6 поза її волею вибули із її володіння через недобросовісні дії її представника і були повернуті ОСОБА_6 незаконно.

Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють питання щодо паювання майна КСП, передбачено, що основним правовстановлюючим документом, що підтверджує право на майновий пай, є свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП встановленого зразка, яке видається у передбаченому нормативно-правовими актами порядку.

До договору купівлі-продажу майнового паю має додаватись свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП встановленого зразка.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 (далі - Порядок), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (пункт 14 Порядку).

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не довела що між нею та ОСОБА_6 було укладено 07 серпня 2008 року договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП «Перше травня». Надана ОСОБА_3 копія вказаного договору та свідоцтва про право власності на майновий пай, видане на ім'я ОСОБА_6, не є належними доказами у розумінні статей 57-59 ЦПК України, 2004 року, які підтверджують факт укладання такого договору.

Право власності на майновий пай (його частину) посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого перебуває у компетенції сільської, селищної або міської ради.

Капустинською сільською радою ОСОБА_3 не видавалося свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» с. Капустин у зв'язку із набуттям у власність майнового паю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_6 у 2008 році. Крім того, свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня», видане ОСОБА_6, сільською радою не анульовано, а тому останній був наділений всіма правами власника, здійснюючи у 2012 році відчуження належного йому паю на користь ОСОБА_5 ОСОБА_3 не довела наявності у неї права на спірний майновий пай, який належав ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин нормиматеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, оскільки останньою не доведено порушення її права оспореним договором купівлі-продажу майнового паю від 08 листопада 2012 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк