Справа № 487/6112/18
Провадження № 2/487/2438/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.10.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №3 по вул. 1-ша Слобідська, 75 в м. Миколаєві, посилаючись на відсутність відповідачів у квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.2005 року позивач є власницею квартири АДРЕСА_1. В даному будинку також зареєстровані відповідачі. Відповідач ОСОБА_4 є онукою позивача та в квартирі позивача не проживає з січня 2013 року, відповідач ОСОБА_3 є правнуком позивача та в квартирі позивача не проживає з квітня 2017 року. Факт не проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом про не проживання від 02.08.2018 року за підписом сусідів. На підставі викладеного позивач та її представник просили позовні вимоги задовольнити.

До судового засідання представник позивача не зявилась, суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не зявилися повторно, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання з направленням судової повістки засобами рекомендованого поштового зв'язку, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.2005 року позивач є власницею квартири №3 по вул. 1-ша Слобідська, 75 в м. Миколаєві. Згідно довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 19.07.2018 року станом на 16.07.2018 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 з січня 2013 року, а відповідач ОСОБА_3 з квітня 2017 року за місцем реєстрації фактично не проживають, їх особисті речі у квартирі відсутні, що підтверджується актами про не проживання від 02.08.2018 року, засвідченими підписами сусідів.

Згідно зі ст. 4, 115 ЦПК України, ст.15, 20 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який обирає на власний розсуд.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2.

Факт вибуття відповідачів із квартири №3 по вул. 1-ша Слобідська, 75 в м. Миколаєві підтверджується актами про не проживання, тими обставинами, що відповідачі у квартирі не проживають, житлове приміщення за місцем своєї реєстрації не відвідують, їх речей у квартирі немає, ніякої участі у ремонтних роботах, у комунальних витратах не приймають.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідачі не проживають у квартирі більше шести місяців без поважних причин, суд вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №3 по вул. 1ша Слобідська, 75 в м. Миколаєві, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП не відомий), ОСОБА_3 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1. РНОКПП НОМЕР_2) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 75, кв. 3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (по 352,40 грн. з кожного)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, яка вступила в дію з 15.12.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.О. Гаврасієнко