Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" вересня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., за участю секретаря Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі також зареєстрована його донька ОСОБА_2, яка з 2008 року в ній фактично не мешкає, житловим приміщенням не користується, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, повязані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування ОСОБА_2 зареєстрованою у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У звязку із чим просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 35 у будинку № 203 по пр. Металургів в м. Маріуполі Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1993 року, виданого Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Право власності на квартиру 13 травня 2004 року зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації за № 5809529.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І-НО № 254833, виданого 07.11.2007 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 померла 07 листопада 2007 року, про що зроблено актовий запис № 1468.

У відповідності до відомостей, наданих Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою від 17.08.2018 року, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлої 07.11.2007 року, відсутня, про що також свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53004663 від 17.08.2018 року.

Разом з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно акту про фактичне місце проживання, складеного головою КСН «Центральний ІІ», за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у квартирі, проте з 2007 року фактично не проживає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2007 року, тобто понад десяти років без поважних причин, що підтверджується актом голови КСН «Центральний ІІ».

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою № 35 у будинку № 203 по пр. Металургів в м. Маріуполі Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 35 у будинку № 203 по пр. Металургів в м. Маріуполі Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Іншими особами, які беруть участь у справі, на рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2018 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов