Справа № 343/2159/17
Провадження № 22-ц/4808/109/18
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Долинського районного суду, ухвалене суддею Андрусів І.М. 16 липня 2018 року в м. Долина у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтували тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.08.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду на зміну кредитного ліміту за рішенням банку, зміну тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

Станом на 31.08.2017 року відповідач має заборгованість 27274,87 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 20899,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1274,99 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначену суму боргу позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Долинського районного суду від 16 липня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору без номера від 29 серпня 2011 року в сумі 1500,00 грн., відмовивши в решті позову. Вирішено питання судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

АТ КБ «ПриватБанк» на дане рішення суду подало апеляційну скаргу, вважають його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

На їхню думку суд не взяв до уваги, що 29.08.2011 року відповідач погодилася та підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», яка містить наступні відомості: тип картки, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період - 55 днів, валюта картрахунку - гривня, базова % ставка - 1,7% на місяць, розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені за порушення умов договору.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання і регулюються ст. 634 ЦК України.

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування.

Тому вважають, що при укладенні кредитного договору відповідач була ознайомлена з тарифами та умовами кредитування, її дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання боргу по кредиту та згоду з умовами кредитування, а суд безпідставно відмовив у стягнені відсотків за користування кредитом, пені та штрафу.

Зазначають, що вказана судом правова позиція Верховного Суду України не стосується даних правовідносин. Сума боргу підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Також місцевим судом не враховано, що при стягненні заборгованості за кредитним договором слід керуватись положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України та виходити з того, що стягнення сум (процентів) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення неустойки є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Тому просять рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків, пені і штрафу скасувати, ухвалити нове про задоволення вимог в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в повній мірі не доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором. Зокрема, ним не надано доказів підписання боржником Умов та правил надання банківських послуг, прийняття умов про збільшення відсоткової ставки. Також на боржника покладена подвійна відповідальність у вигляді стягнення штрафу та пені. Разом з тим, відповідач не заперечувала отримання нею кредитних коштів у сумі 1500 грн. та періодично погашала дану заборгованість.

Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2011 року ОСОБА_2 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначається, що ОСОБА_2 ознайомилася та погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Також позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг; зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку, що підтверджується її особистим підписом у заяві (а.с. 6).

Таким чином, 29.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому назву змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна»/GOLD зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (1,7% на місяць), з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За змістом п.п. 2.1.1.2.3-2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених Наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити (зменшити, збільшити чи анулювати), а згідно п. 1.1.3.2.3 банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін інформувати клієнта, зокрема, в виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 даного договору.

П. 1.1.3.1.9 Умов та Правил передбачено, що у разі підключення власника до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через цей комплекс. У разі підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

При незгоді зі змінами Правил і/чи Тарифів банку клієнт зобов'язаний звернутися в банк для розірвання даного Договору та погасити наявну перед банком заборгованість, в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку клієнт зобов'язаний інформувати (при необхідності письмово, якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) банк про це протягом 30 днів з моменту списання (п. 1.1.2.4).

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та Правил клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 8-31).

Встановлено також, що згідно з розрахунком, представленим представником банку, ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість у сумі 27274,87 грн., що складається з 1500,00 грн. заборгованості за кредитом, 20899,88 грн. несплачених процентів на прострочену заборгованість, 3100,00 грн. нарахованої комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1274,99 грн. штрафу (процентна складова). (а.с. 4-5).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що Наказом №СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн., а Наказом №СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року 100 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль.

Також наказами №906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та №906 СП-2015-6552836 від 18.02.2015 року була змінена відсоткова ставка по наданому кредиту. Зокрема, з 01.09.2014 року була встановлена відсоткова ставка у розмірі 2,9% на місяць, а з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць. Про вказані зміни позичальник ОСОБА_2 повідомлялася шляхом надсилання SMS-повідомлень у відповідності до п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 103 зворот, 104-109).

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав в суд першої інстанції розрахунок заборгованості, який зроблено відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів обслуговування кредитних карт, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Даний розмір заборгованості не було спростовано відповідачем жодними належними та допустимими доказами.

Також ОСОБА_2 не заперечила, що користувалася даними кредитними коштами. Останнє погашення боргу нею було здійснено 12.02.2015 року на суму 920,00 грн.

Згідно Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» термін дії виданої відповідачу основної картки НОМЕР_2 було встановлено до 04/15, картки НОМЕР_3 - до 05/15 (а.с. 103).

Згідно копії Свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 19.03.2013 року ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с. 53).

Однак, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідач була ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у кредитному договорі та виконанням нею умов цього договору (ст. 642 ЦК України).

Таким чином, з врахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано заборгованість по судових штрафах (накопичувальним підсумком) за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З огляду на наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню 25499,88 грн., з яких: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 20899,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Таким чином ухвалене рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та заборгованості за пенею і комісією з постановленням нового судового рішення в цій частині. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 16 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 20899 грн. 88 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 3740 грн. 00 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.