Справа № 466/5386/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

секретаря с/з Семків Х.І.

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюба Лариса Ярославівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

26.07.2017 року ОСОБА_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Львівської міської ради (юридична адреса: м.Львів, пл.Ринок,1), третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюба Лариса Ярославівна ( АДРЕСА_2) про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просить суд ухвалити рішення про встановлення факту проживання ОСОБА_4 однією сім'єю разом із спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.11.2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона фактично проживала разом з ОСОБА_7, однією сім'єю з 2001 року. На той момент і протягом усього життя її батько вів спільне господарство та перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 Оскільки в останньої не було родичів, то фактично єдиною родиною для неї була ОСОБА_4, яка доглядала за нею так як в ОСОБА_7 були проблеми зі здоров'ям. ІНФОРМАЦІЯ_2 року після тривалої хвороби ОСОБА_7 померла, всі витрати пов'язані з похованням здійснювала також позивач. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 Позивач звернулася у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім'єю із спадкоємцем більше п'яти років. Таким чином, відсутність документів, що підтверджують факт проживання однією сім'єю перешкоджає їй у здійсненні свого законного права на отримання спадкового майна, а тому змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 28.04.2017 року /а.с.17/ позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року №2901/вих.-90 /а.с.20/ заперечив щодо позовних вимог, зазначивши, що позивачем не представлено достатньо доказів на підтвердження вимог, просив у позові відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_8 у судові засідання не прибула та направила листа про розгляд справи у її відсутності, надавши копію спадкової справи за заявою ОСОБА_4 (а.с.21).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 повідомила, що її батько та ОСОБА_7 жили разом у цивільному шлюбі та проживали за адресою: АДРЕСА_3, а вона проживає за адресою: АДРЕСА_1. Дані квартири розташовані в одному під'їзді будинку. Після смерті батька, вона доглядала за ОСОБА_7, оскільки остання була похилого віку та мала проблеми зі здоров'ям. Вона допомагала їй по господарству, водила у лікарню, готувала їсти та оплачувала комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_7 організувала її поховання. Ще за життя ОСОБА_7 говорила, що подарує квартиру дочці ОСОБА_4, за те, що та їй допомагає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_4 називала ОСОБА_7 - мама ОСОБА_2, завжди до неї добре відносилася, остання теж добре відгукувалася про ОСОБА_4. ОСОБА_4 після смерті її батька доглядала за ОСОБА_7, допомагала їй по господарству, здійснила її поховання.

Будучи у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_7 називала ОСОБА_4 донькою, оскільки батько останньої проживав разом з ОСОБА_7, а ОСОБА_4 завжди допомагала померлій. За життя ОСОБА_7 допомагала і ОСОБА_4, водила її доньку в садочок. Хотіла подарувати квартиру доньці ОСОБА_4, але казала, що не на часі.

Свідок ОСОБА_11 будучи у суді пояснила, що є сусідкою та проживає разом в одному під'їзді у будинку на АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 вже близько 37 років. Знала добре також її батька та ОСОБА_7, які проживали разом однією сім'єю та разом одружували ОСОБА_4 Після смерті батька ОСОБА_4 завжди піклувалася ОСОБА_7, а остання допомагала ОСОБА_4 з дитиною, водила малу в садочок. ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_7, готувала їсти, прибирала, оплачувала комунальні послуги, возила у лікарню, організувала поховання ОСОБА_7

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що добре знала батька ОСОБА_4 та ОСОБА_7, оскільки вони проживали разом. Після смерті батька ОСОБА_4 доглядала за ОСОБА_7 Вона як медик, завжди вимірювала їй тиск, водила до лікарні, також допомагала по господарству, готувала їсти, прибирала. Після смерті ОСОБА_7 організувала її поховання.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

З копії свідоцтва про право власності на квартиру від 26.01.1995 року (а.с.34) вбачається, що ОСОБА_7 на праві власності належала квартира 74 що на АДРЕСА_1 у м.Львові у якій нона проживала до смерті. Згідно копії свідоцтва про смерть померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.29).

Звернення з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сімєю протягом пяти років до часу відкриття спадщини з померлою ОСОБА_7, позивач зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для вирішення питання про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом і з такою заявою вона 10.05.17 звернулася до нотаріуса (а.с.28).

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід правта обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), доінших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику: у і справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Позивач не навів докази на підтвердження зазначених фактів, не довела того, що у квартиру, де мешкала ОСОБА_7 у встановленому законом порядку вселена не була.

На підтвердження факту догляду за ОСОБА_7 позивачем надано: договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 05.04.2017р. /а.с.56/, товарний чек на оплату ритуальних послуг /а.с.7/, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 /а.с.8/, копія лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 року від 05.04.2017р. /а.с.9-10/.

При цьому суд зазначає, що понесення витрат на поховання не можуть бути підтвердженням факту спільного проживання.

Позивачем не надано належних письмових доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Показання свідків не є достатніми доказами у справі на доведення проживання упродовж певного часу однією сімєю.

Згідно зі ст. 263 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У зв'язку з цим суд зобов'язаний навести в рішенні висновок про доведеність чи недоведеність фактів, з якими законодавство пов'язує наявність порушеного права, або інші підстави щодо задоволення заявлених вимог.

Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт проживання ОСОБА_4 однією сім'єю разом із спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.04.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивачем не надано жодного документально підтвердженого доказу проживання разом з померлою ОСОБА_7 Так, показаннями свідків підтверджено, що ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_7 та піклувалася нею протягом багатьох років, однак не підтверджено факт проживання разом з нею, а тому у задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя П. С. Невойт