Справа № 591/2690/17
Провадження № 2/591/194/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Сумської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Перша Сумська державна нотаріальна контора Сумської області - про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2016 року померла мати позивача ОСОБА_3, та після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, у тому числі, на земельної ділянки площею 0,0585 га за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Ця земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 005320, виданого Сумською міською радою народних депутатів Сумської області 05.04.2000 року, раніше належала чоловіку ОСОБА_3 ОСОБА_4, який помер 27.12.1994 року. ОСОБА_3 успадкувала все майно, що залишилося від її померлого чоловіка, про що отримала свідоцтво на спадщину за законом від 17.07.1995 року. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до Першої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3, але нотаріус постановою від 06.04.2017 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки при зверненні за вчиненням нотаріальної дії було зясовано, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 005320 був виданий Сумською міською радою народних депутатів Сумської області 05.04.2000 року на імя ОСОБА_4, який помер 27.12.1994 року. Отже, на даний час у позивача виникла необхідність, з метою отримання у власність в порядку спадкування зазначеного нерухомого майна, звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача в поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача та треті особи, повідомлені судом належним чином по час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини неявки суд не повідомили. Від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без його участі. Від представника третьої особи Першої Сумської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено, що батьками позивача, згідно із свідоцтвом про народження, є ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с.8).

ОСОБА_4 за своє життя не встиг отримати державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,0585 га за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, хоча вказана земельна ділянка була передана йому у власність рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 року № 723, а державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 005320 був виданий Сумською міською радою народних депутатів Сумської області 05.04.2000 року (а.с.14).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер 27.12.1994 року (а.с.9).

Після його смерті ОСОБА_3 отримала свідоцтво на спадщину за законом від 17.07.1995 року (а.с.10). Як вбачається із цього свідоцтва, спадкове майно складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30 та розташоване на земельній ділянці 572 кв.м, який належав померлому ОСОБА_4 на підставі договору забудови, посвідченого Сумською держнотконторою 04.12.1957 р. І-11412 та зареєстрованого в Сумському БТІ 12.04.1965 р. № 75.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла 27.06.2016 року (а.с.11).

Після смерті матері ОСОБА_3 позивач у встановлений законом строк звернулася до Першої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, була заведена спадкова справа, та ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та успадкував спадкове майно, яке складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30 (а.с.12).

Постановою нотаріуса від 06.04.2017 року №918/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно земельну ділянку за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, оскільки при зверненні за вчиненням нотаріальної дії було зясовано, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 005320 був виданий Сумською міською радою народних депутатів Сумської області 05.04.2000 року на імя ОСОБА_4, який помер 27.12.1994 року (а.с.16).

Як вбачається з висновку про експертну грошову оцінку нерухомого майна - земельної ділянки за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, площею 0,0585 га від 24.05.2017 року, проведеною позивачем у даній справі, ринкова вартість зазначеного нерухомого майна на час проведення експертизи складає 135 000 грн. (а.с.17-40).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач в особі свого представника послався на норми ст. 1216, 1225 Цивільного кодексу України, що визначають перехід прав та обовязків спадкодавця до спадкоємців.

Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Крім того, позивач зазначає, що згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Стаття 125 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У відповідності до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, що діяла до 01.01.2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

На думку суду, зазначені позивачем у позовній заяві правові норми підлягають застосуванню у даних правовідносинах.

Крім того, на думку суду, необхідно застосувати вимоги ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З аналізу наведених вище доказів вбачається, що домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Краснопільська, 30, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що та розташоване на земельній ділянці 572 кв.м, належало померлій ОСОБА_3 на праві власності, оскільки вона на законних підставах отримала вказане нерухоме майно у власність в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4. За його життя земельна ділянка площею 0,0585 га за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель була передана йому у власність на підставі рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 року № 723, а державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 005320 був виданий Сумською міською радою народних депутатів Сумської області 05.04.2000 року.

У звязку з тим, що у позивача через зазначені вище обставини відсутня можливість реалізувати своє право на спадкування земельної ділянки за законом після смерті його матері, необхідно поновити порушене право позивача. Суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог щодо визнання права власності позивача в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 27 червня 2016 року, земельної ділянки площею 0,0585 га за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 174, 197, 209, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (який мешкає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 27 червня 2016 року, земельної ділянки площею 0,0585 га за адресою м. Суми, вул. Краснопільська, 30, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарг безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 січня 2018 року.

Суддя О.В.Грищенко