Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2785/18
Провадження №: 2/332/1365/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:головуючого судді Безлер Л.В., при секретарі Жечевій А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Відділ реєстрації фізичних осіб Шевченківського району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Шевченківського району Запорізької міської ради про надання дозволу реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька з таких підстав. Вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є ОСОБА_2 . На даний час вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , дитина мешкає разом із нею. Відразу після народження дитини відповідач покинув її та став мешкає окремо. Долею дитини відповідач не цікавиться, що унеможливлює отримання письмової згоди на реєстрації дитини за місцем її проживання разом з матір`ю. Після народження дитини, вона звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР із заявою про реєстрацію місяця проживання дитини разом з нею, але отримала відмову. Відмова мотивована відсутністю законного представника (батька дитини). Просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди його батька - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи буди повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце підготовчого судового засідання був повідомлений своєчасно та в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що мається в матеріалах справи. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в підготовче судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце підготовчого судового засідання був повідомлений своєчасно та в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що мається в матеріалах справи. Суду надана письмова заява про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або окремій письмовій заяві. Положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 19.10.2018 року на адресу суду надійшла письмова заява відповідача з проханням здійснити розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог він не заперечує. Отже, відсутність заперечень відповідача з приводу заявлених до нього позовних вимог, свідчить про визнання ним позову. При зазначених обставинах, суд у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем, оскільки у справі наявні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанція про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки(усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207).
Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 13.03.2014 року, встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14). Батьком в свідоцтві вказаний відповідач ОСОБА_4 , матір`ю - позивач ОСОБА_1 .
Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , власником цього будинку є її батько.
Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями ч.4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Судом встановлено, що батьки дитини тривалий час однією сім`єю не проживають та малолітня дитина залишилася проживати разом із матір`ю позивачем. Як стверджує позивач, спір з приводу місця проживання дитини між її батьками відсутній. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, судом під час підготовчого провадження також не встановлено.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України "Про охорону дитинства". За змістом статей 11,18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.
Як встановлено судом, відповідач, який є батько малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з матер`ю дитини позивачем не проживає внаслідок припинення шлюбних. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дитини щодо визначення місця проживання дитини, судом не встановлено, оскільки дитина залишилася проживати з матір`ю - позивачем навпаки, відповідач в своїй письмовій заяві суду визнав позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини позивача за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я, на освіту та соціальний захист.
Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що подальша реєстрація місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька дитини хоча й є передбаченою пунктами 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, однак, не враховує інтересів дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства». Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням положень Закону України «Про охорону дитинства» та статті 3 Конвенції про права дитини".
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 29 ч.4 ЦК України, ст. 160 ч.1 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини, ст.ст.4,5,12, 81, 83, 89, 141, 200 ч.3, 206 ч.1, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Відділ реєстрації фізичних осіб Шевченківського району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Шевченківського району Запорізької міської ради про надання дозволу реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди батька задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди його батька ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днівз дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.В. Безлер