Справа № 486/249/18
Провадження № 2/486/278/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2018 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Коршак О.В., Зацепіній І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу №486/249/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4,

без участі позивача ОСОБА_3, відповідача та представника третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою № 154 будинку №26 по пр-ту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 серпня 2018 року до участі у розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

Свою позицію позивачі обґрунтовують тим, що ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 отримала квартиру АДРЕСА_1 та проживали в ній всією сімєю разом з донькою ОСОБА_5 та сином ОСОБА_2

Її донька ОСОБА_6 разом з онуком вибули з вказаної квартири, знявшись з реєстраційного обліку.

Шлюб з відповідачем на теперішній час розірвано та з квітня 2017 року відповідач забрав речі та виїхав в невідомому напрямку та з цього часу в квартирі не зявлявся.

З 27 червня 1991 року відповідач зареєстрований в вказаній квартирі, однак з квітня 2017 року в ній не проживає, при цьому з реєстраційного обліку в м. Южноукраїнську не знявся.

Посилаючись на те, що реєстрація в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 створює для них проблеми в додаткових витратах на оплату комунальних послуг, добровільно обрав собі інше місце проживання та втратив інтерес до вказаної квартири, просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що під час перебування з ОСОБА_3 в шлюбі вона отримала квартиру АДРЕСА_1. Квартира не приватизована. Зі ОСОБА_3 вони розірвали шлюб близько чотирнадцяти років тому. В квітні 2017 року її колишній чоловік ОСОБА_3 виїхав з квартири, забрав всі свої речі зі словами: «Я поїхав влаштовувати своє життя» та поїхав працювати в Полтавську область, однак залишився зареєстрованим в квартирі. Його батькам вона телефонувала, однак вони не відповідали, в подальшому, номер телефону батьків відповідача перестав обслуговуватись. Вона змушена сплачувати за комунальні послуги, а тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування вказаною квартирою, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримала позицію позивача.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, його представником за довіреністю є ОСОБА_1 (а.с. 18-20).

Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на веб-порталі судової влади України.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду та проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечував, про що суд постановив ухвалу.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з сімєю ОСОБА_1 вони дружили сімями. ОСОБА_3 вона вже близько двох років не бачила. Їй відомо, що він поїхав на заробітки і вони перестали спілкуватись.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з сімєю ОСОБА_3 вони сусіди. В останнє ОСОБА_3 вона бачила в березні 2017 року. З позивачкою вона спілкується і зараз та буває в квартирі. Речей ОСОБА_3 вона не бачила. Вона чула, що ОСОБА_3 їздить на заробітки в інші міста.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, суд може продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення від 17 квітня 1994 року ОСОБА_1 разом з членами сімї ОСОБА_3С.(чоловік) та донька ОСОБА_9 (донька) отримали квартиру АДРЕСА_3 (Леніна) в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с. 12).

Відповідно до копії договору найму жилого приміщення (а.с. 13-14) вказана квартира надана в постійне користування ОСОБА_1 та має статус не приватизованої (а.с. 17).

24 червня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11).

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) станом на 05.02.2018 року, в вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (квартиронаймач), ОСОБА_3 (чоловік) та ОСОБА_2 (син). Донька ОСОБА_1 ОСОБА_5 та онук ОСОБА_10 05 травня 2010 року вибули з вказаної квартири (а.с. 10).

Відповідно до відповіді на запит суду від 06 березня 2018 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 24/.

Згідно актів №18/12 від 10 листопада 2017 року та №1/18 тієї ж дата, про не проживання, складеного комісією ОСББ «Незалежність 26» (а.с. 15, 16) та 05 лютого 2018 року ОСОБА_3 з квітня 2017 року АДРЕСА_4 не проживає. В вказаних актах поставили підписи сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Таким чином, з квітня 2017 року, тобто більше шести місяців відповідач ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, він втратив право користування нею, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів в рівних частках підлягає судовий збір в сумі 740,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 154 будинку №26 по пр-ту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3,судовий збір в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_13