Справа № 555/141/18
Номер провадження 2/555/154/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - Старовецької Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

В С Т А Н О В И В :

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 29 жовтня 2014 року в м.Києві на вул.Кільцева Дорога з вини громадянина ОСОБА_1 , який керував автомобілем ГАЗ з державними номерними знаками НОМЕР_2 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 01.12.2014 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу №10199 від 13.11.2014р., складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ» становить 12 322,06 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до позивача із відповідною заявою, а тому у зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 10268,38 грн.

Позивач покликається на те, що відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 вищевказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-траспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті Закону.

На підставі вищевказаного просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України витрати, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 10268,38 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні 25.05.2018 року підтримав заявлені вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві.

В судове засідання 02.08.2018 року представник позивача не з`явився, подавши заяву про проведення судового засідання у його відсутності.

Представник відповідача адвокат Боротюк О.О. позовні вимоги не визнав, вказавши, що дійсно, 25 жовтня 2014 року в м.Києві на вул.Кільцева дорога за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем ГАЗ-66 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ-2104» з номерними знаками НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_2 . Безпосередньою причиною даної ДТП є несправність гальм керованого ОСОБА_1 транспортного засобу.

Водночас, при пред`явленні позову позивач не врахував, що станом на дату ДТП відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом, що підтверджується записом №9 військового квитка ОСОБА_1 , де зазначено, що «29.01.2014 року на підставі наказу № 4-к командира 55 окремої бригади зв`язку прийнятий на військову службу за контрактом» як військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 . Дану військову службу ОСОБА_1 проходив, як вбачається із запису № 10 військового квитка - до 04 квітня 2017 року, доки не був звільнений в запас на підставі п. ї) ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Саме тому, як вбачається і з постанови Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/18573/14-п, ОСОБА_1 і керував транспортним засобом з номерними знаками НОМЕР_2 , що насправді належить Збройним Силам України.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.3 Закону України «Про правовий режим майна Збройних Сил України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.»

Беручи до уваги наведені вимоги Закону і факт, що станом на дату вчинення ДТП (25 жовтня 2014 р.) транспортний засіб ГАЗ-66 з державним номерним знаком НОМЕР_2 мав статус військового майна, за шкоду, заподіяну вказаним джерелом підвищеної небезпеки в силу вищенаведених вимог Закону несуть відповідальність Збройні Сили України, а не відповідач ОСОБА_1 .

З урахування наведених обставин, просить у задоволенні позову відмовити.

02.08.2018 року представником відповідача було подано письмову заяву про завершення розгляду справи у його відсутності.

Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 02.05.2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено військову частину НОМЕР_1 .

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військовою частина НОМЕР_1 було подано відзив на позовну заяву, у якій вказано, що згідно постанови Голосіївського районного суду м.Києва встановлена вина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, а тому відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за збитки, пов`язані з неправомірним використанням майна. Вказаний відзив підтримав представник в судовому засіданні 25.05.2018 року.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військової частина НОМЕР_1 в судове засідання 02.08.2018 року не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений згідно закону.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до наступних висновків.

Згідно постанови Голосіївського районного суду м.Києва 29 жовтня 2014 року в м.Києві на вул. Кільцева Дорога, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ з державними номерними знаками НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що особа звернулась до МТСБУ щодо відшкодування шкоди, що була заподіяна його транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до платіжного доручення 27.02.2015 року позивачем у справі було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 10268,38 грн.

Пункт 2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує положення щодо права МТСБУ після сплати страхового відшкодування звернутись із регресним позовом, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону ( підпункт 38.2.1); до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій (підпункт 38.2.2); до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом (підпункт 38.2.2).

Вимоги позивача звернуті до ОСОБА_1 як особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, та не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Під час судового розгляду цивільної справи судом було встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 28.10.2014 року №270 вважати таким, що відбув у відрядження з 29.10.2014 року в район виконання завдань с.Ярмолинці Сумської області старшого солдата ОСОБА_1 водія-електрика відділення штабних машин.

Із довідки військової частини НОМЕР_4 №367 від 30.05.2018 року вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_4 з 29.08.2014 року по 06.05.2015 року, що підтверджується такої і військовим квитком серія НОМЕР_5

Згідно відповіді військової служби правопорядку у Збройних Силах України №306/4/2129 від 10.04.2018 року автомобіль «ГАЗ-66» державний номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП (25 жовтня 2014 року) належав військовій частині НОМЕР_4 та був зареєстрований у відділенні військової інспекції безпеки дорожнього руху Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку 18.04.2008 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння бойова та інша техніка, боєприпаси. Стаття 2 вказаного закону передбачає, що Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює, відповідно до закону, управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі, у разі їх розформування. Також, Постановою КМ України від 04 серпня 2000 року № 1225 «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах» визначається порядок ведення обліку і зберігання військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України, його списання та використання. Пункт 3 вказаного Положення зазначає, що «Міноборони, як центральний орган управління Збройних Сил, закріплює згідно із законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти».

Стаття 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» закріплює, що військові частини , як суб`єкти господарської діяльності відповідають за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державі.

Щодо позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військової частина НОМЕР_1 про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 повинен нести матеріальну відповідальність за збитки, пов`язані з неправомірним використанням майна, суд вважає її безпідставно, так як суду не було представлено доказів, які б підтверджували факт протиправного використання ОСОБА_3 транспортного засобу.

Згідно з нормою ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Із досліджених доказів встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ГАЗ» державний номерними знаками НОМЕР_2 був військовослужбовцем та знаходився у службових відносинах з військовою частиною НОМЕР_4 .

На підставі вищевикладених обставин, суд погоджується із стороною відповідача, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Старовецька Ю. В.