ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/365/18 Справа № 214/4268/17 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кузьміна Н.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року, яке постановлено суддею Хомініч С.В. в місті ОСОБА_2 та повний текст рішення складено 16 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» (далі ОСОБА_3 «КЗГО») про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, посилаючись на те, що 18.06.2015 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві і він отримав тяжку травматичну ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні колінного суглобу, травматичну ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглобу. Шок 3-44 ст. Травма відноситься до категорії тяжкої.

ОСОБА_4 розслідування нещасного випадку від 20.07.2015 року, нещасний випадок з позивачем стався на термообрубувальній дільниці термообрубувального цеху. Під час виконання роботи його ноги були придавлені відливкою майданчика дугової різки.

Висновком МСЕК від 12.10.2015 року позивачу первинно встановлена 1 група інвалідності та 100% втрати працездатності з переоглядом у 2016 році. За висновком МСЕК від 26.10.2016 серії 12ААА №018691 позивачу встановлена 1 група інвалідності та 100% втрати працездатності з переоглядом у 2017 році. За висновком МСЕК від 26.10.2016 серії 12ААА №018691 позивачу встановлена 1 група інвалідності та 100% втрати працездатності з переоглядом у 2018 році.

За таких обставин позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 320000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 «КЗГО» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві, у розмірі 200 000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 «КЗГО» на користь держави судові витрати у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 «КЗГО» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не врахував, що нещасний випадок з позивачем стався з його вини, тому у підприємства відповідача відсутній обовязок сплати позивачу моральної шкоди. Крім того, представник відповідача зауважує на тому, що розмір стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди є значно завищеним та не відповідає засадам справедливості та розумності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_3 «КЗГО» - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника ОСОБА_1 ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2015 року, при виконанні трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві і він отримав тяжку травматичну ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні колінного суглобу, травматичну ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглобу, операція 18.06.2015, формування кукси правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки. Шок 3-44 ст. (а.с.3-5). ОСОБА_4 акту проведення розслідування нещасного випадку від 20.07.2015 року № 3, випадок з позивачем, що стався на термообрубувальній дільниці термообрубувального цеху, визнано нещасним випадком, повязаним з виробництвом. (а.с.7-11)

Висновком МСЕК від 26 жовтня 2016 року йому первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 100 % та визнано інвалідом першої групи з датою переогляду 01.09.2017 року.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязану з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_4 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманою ним трудовою травмою, яка потягла за собою втрату професійної працездатності та встановлення інвалідності встановлений в судовому засіданні. Так, моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань знаходить також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу ушкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд в достатній мірі не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 200 000 гривень.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість тілесних ушкоджень, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 200 000 гривень до 100 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року змінитив частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_1, зменшивши цей розмір з 200 000 грн. до 100 000 (сто тисяч) грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: