Справа № 303/3095/18
2/303/1530/18
ряд. стат. звіту - 4
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Довжанина В.М.

при при секретарі Штець І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Мукачівського району про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 селищної ради Мукачівського про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2015 року помер її чоловік ОСОБА_3, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 «а», Мукачівського району. За життя її чоловік заповіту не залишив. Після смерті чоловіка вона фактично прийняла спадщину та як проживала у вказаному будинку. Крім неї в будинку також були зареєстровані сини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які звернулись до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_5, звернувшись до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті батько не зареєстрував право власності на будинок. У звязку з цим просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 37 «а», Мукачівського району, в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Мукачівського району в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Враховуючи заяву позивача з якої слідує, що позивач позов підтримує, заяви представника відповідача з яких слідує, такий не заперечують проти позову, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ № 310836 від 04.10.1975 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб 04.10.1975 року.

ОСОБА_3 помер 27.12.2015 року, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 201427 від 29.12.2015року.

Як вбачається із заяви про відмову від спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовилися від спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 27.12.2015 року.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувшись до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 37 «а», Мукачівського району Закарпатської області отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності, згідно якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, у звязку з тим, що вона не подала документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на житловий будинок.

Поряд з цим, як вбачається з довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради, забудовником житлового будинку в смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 37 «а», Мукачівського району Закарпатської області, був ОСОБА_3 (помер 27.12.2015 р.), будинок був побудований в 1980 році.

Відповідно до довідки № 2076 від 10.06.2018 року, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради, на день смерті ОСОБА_3., який помер 27.12.2015 року, у дворогосподарстві в смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 37 «а», Мукачівського району Закарпатської області були зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 син та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 син.

Відповідно до інформаційної довідки № 71 виданої Мукачівським РБТІ та ЕО від 10.08.2018 року, вбачається що право власності на домоволодіння не зареєстровано.

Правовідносини регулюються цивільним кодексом України.

Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування за відсутності заповіту, визнання його недійсним повністю або у частині, у разі не охоплення заповітом усієї частини спадщини та в інших випадках. Законодавчі винятки з принципу черговості закликання спадкоємців за законом до спадкування встановлені статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 2 статті 1274 Цивільного кодексу України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Таким чином, оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, інші спадкоємці подали заяву про відмову у прийнятті спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину отримати не може, про що свідчить постанова Мукачівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Мукачівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 12, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1258, 1261, 1268, 1274, 1275, 1296 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Мукачівського району про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на житловий будинок, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 37 «а», в порядку спадкування за померлим 27 грудня 2015 року ОСОБА_7.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий В.М.Довжаним