ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №592/2160/18

Номер провадження 22-ц/788/1351/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача: Чепіга Дмитро Олексійович, Гаренко Надія Володимирівна, Литвиненко Олена Леонідівна, Гакаль Роман Володимирович,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2018 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено - 07 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (відбулася зміна назви на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», далі - АТ КБ «ПриватБанк») просило стягнути на свою користь з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 61353,22 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.04.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, що може бути змінений банком, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП - 2010 - 256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 31.01.2018 року, виникла заборгованість - 61353,22 грн, яка складається з: 1928,12 грн - заборгованість за кредитом; 52027,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2897,77 грн - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.04.2012 року у розмірі 8581,68 грн з яких: 1928,12 грн - заборгованість за кредитом; 2653,56 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 246,46 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині стягнення заборгованості по пені та комісії, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване в цій частині, а в іншій частині рішення - залишити без змін.

Доводи скарги мотивує тим, що ним було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж в погашення заборгованості було здійснено 08.07.2015 року, тому банк не має права на стягнення неустойки та комісії. Вказує, про недопустимість застосування подвійної відповідальності, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Також з рішенням суду не погодилось і АТ КБ «ПриватБанк», подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині зменшення відсотків та ухвалити нове в цій частині про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при визначенні розміру заборгованості по відсотках суд не урахував факт укладення сторонами договору - приєднання, складовою якого є зазначені Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, в яких визначені розмір відсотків, а також отримання боржником кредитних коштів та користування ними, що підтверджує згоду позичальника із запропонованими умовами.

Відзиву на апеляційні скарги учасниками справи не направлено.

Позивач апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, проти скарги відповідача заперечив.

Відповідач і його представник в судове засідання з'явилися, підтримали доводи своєї скарги і просили відхилити скаргу банку.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» - задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір, але позивачем не будо доведено про належне ознайомлення позичальника із збільшеними відсотковими ставками, як зазначено у розрахунку. Стягуючи з відповідача на користь банку, місцевий суд виходив з того, що кредитне зобов'язання виконується неналежним чином, тому банк має право на стягнення пені.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 12.04.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Памяткой клиента и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) и согласен(-на) с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами банка, которые были предоставлены мне для ознакомления в письменном виде. Условия и Правила предоставления банковских услуг размещены на официальном сайте Приватбанка www.privatbank.ua. Я обвязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакомляться с их изменениями на сайте Приватбанка www.privatbank.ua».

На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було видано карти № НОМЕР_1 та НОМЕР_2, остання терміном дії до листопада 2016 року (а.с. 73).

Додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП - 2010 - 256 від 06.03.2010 року відповідачем не підписані.

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 31.01.2018 року складає - 61353,22 грн., з яких: 1928,12 грн - заборгованість за кредитом; 52027,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2897,77 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаним Умов та правил, а також Тарифів банку.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування.

Представлений до позову Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не містить даних про час затвердження банком визначених в ньому показників базової процентної ставка в місяць, обов'язкового щомісячного платежу, пені , тощо.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана відповідачем, не містить ніяких ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом та розміру неустойки, видачу виду кредитної картки.

А представлені банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру штрафу на умовах визначеними цими документами, оскільки в суді першої інстанції не було доведено належними доказами, які б свідчили про час затвердження долучених до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», їх редакцію, що діяла на час підписання відповідачем 12.04.2012 року анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку і які, як свідчить текст анкети-заяви позичальника, йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також слід зазначити, що незважаючи на те, що умови викладені в анкеті-заяві містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, на що посилається у позові та апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору є відсутність у сторони, що приєднується, можливості приймати участь у визначені умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах.

Враховуючи, що відповідач визнає відсоткову ставку за користування кредитними коштами на рівні 30 % річних, що підтверджується сплатою ним грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості та не оспоренням рішення в цій частині, а банком в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,8 % річних з 01.09.2014 року та 43,2 % річних з 01.04.2015 року, як зазначено у розрахунку заборгованості, суду не надано, як і не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення відсотків за користування кредитом на рівні 30 % річних, однак не вірно визначився з періодом за який стягуються відсотки.

Оскільки за положеннями ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами слід обраховувати по строк дії карти - листопад 2016 року, і її розмір становить - 2046,02 грн.

Щодо висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення пені, то колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором, а тому у задоволенні цієї вимоги банку слід відмовити.

Таким чином, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заборгованості за пенею підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволені цих вимог,а в частині визначення грошової суми по відсотках слід змінити з викладенням абзацу 2 резолютивної частини рішення у редакції про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2012 року № б/н в розмірі 3974,14 грн, з яких: 1928,12 грн заборгованості по тілу кредиту та 2046,02 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 114,14 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову, та з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 - 1057,20 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2018 року в частині стягнення заборгованості за пенею скасувати, а в частині стягнення заборгованості по відсотках змінити шляхом викладення абзацу 2 резолютивної частини рішення у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2012 року № б/н в розмірі 3974 грн 14 коп., з яких: 1928 грн 12 коп. заборгованості по тілу кредиту та 2046 грн 02 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

У задоволенні вимог позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за пенею відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 114 грн 14 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 1057 грн 20 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2018 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина