АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року, про забезпечення доказів в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Де Тур» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и л а :

10.11.2017 року ТОВ «Гранд Де Тур» подало до суду клопотання про забезпечення доказів, в якому просило витребувати з Управління Пенсійного Фонду України в Дарницькому районі м. Києва інформацію за формою ОК-5 відносно ОСОБА_1 за період з 2002 по 2016 роки, із зазначенням в яких страхувальників він працював за основним місцем роботи, посилаючись на те, що запитувана інформація не може бути отримана ним самостійно, оскільки є конфіденційною та може бути надана лише на підставі рішення суду.

у/н справи № 752/12431/17 Апеляційнепроваення № 22-ц-796/820/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року клопотання ТОВ «Гранд Де Тур» про забезпечення доказів задоволено. Витребувано в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві інформацію за формою ОК-5 відносно ОСОБА_1 за період 2002-2016 роки із зазначенням форми працевлаштування (основне або за сумісництвом).

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, клопотання про забезпечення доказів не оплачене судовим збором. Суд не взяв до уваги, що витребування відомостей, починаючи з 2002 року є безпідставним, оскільки предметом спору є правовідносини, які виникли після 2011 року, відтак наявність чи відсутність у нього доходів від інших роботодавців не свідчить про наявність або відсутність порушень трудового законодавства, допущених відповідачем. Вважає, що клопотання заявлено виключно з метою оголошення перерви у справі та затягування розгляду справи. До того ж така довідка знаходиться у нього на руках та він заявляв клопотання про огляд оригіналів документів доданих до позову, у тому числі і довідки Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві за формою ОК-5 за період 2000-2016 роки, проте йому в цьому було відмовлено.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені докази стосуються предмету спору та можуть бути використані в якості належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які відповідач посилається як на підтвердження своїх заперечень на позов під час розгляду справи по суті, проте в отриманні такої інформації у сторони є складнощі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали) особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали) у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно до ст. 137 цього ж Кодексу у випадах, коли щодо отримання доказів у сторін та інших сіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням обов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подане до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із залученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Вимоги до заяви про забезпечення доказів та до клопотання про витребування доказів різні, порядок розгляду таких заяв та клопотань також різний.

За результатами розгляду клопотання про витребування доказів постановляється ухвала, яка заноситься до журналу судового засідання або постановлюється ухвала як окремий процесуальний документ, яка не підлягає оскарженню.

Відповідач подав клопотання про витребування доказів на підставі ст. 137 ЦПК України та не подавав заяви про забезпечення доказів у відповідності до ст. 133, 134 ЦПК України та відповідно не сплачував судовий збір за подання такої заяви.

Разом з тим, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства, яке діяло на час розгляду клопотання, суд з власної ініціативи розглянув клопотання про витребування доказів, як заяву про забезпечення доказів, незважаючи на те, що така заява відповідачем не подавалася.

Таким чином клопотання про витребування доказів, у тому вигляді як воно було подано відповідачем, фактично залишилося судом не розглянутим. Апеляційний суд не має повноважень щодо розгляду клопотань сторін про витребування доказів, які заявлялися у суді першої інстанції. Відтак суд першої інстанції має розглянути клопотання про витребування доказів. При цьому врахувати заперечення позивача про те, що такі докази має він особисто та готовий надати їх суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10.01.2018 року

Головуючий

Судді