Ухвала

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 686/12382/18

провадження № 61-43012ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у вказаній справі.

При постановленні ухвали про відкриття провадження у справі суд першої інстанції керувався положеннями статей 183 і 184 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та виходив з того, що позовна заява відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

ОСОБА_5, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції у зв'язку з порушенням правил підсудності, звернулася з апеляційною скаргою, у якій зазначила, що спір стосується нерухомого спадкового майна, яке знаходиться у м. Красилові Хмельницької області, і відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України справа повинна розглядатися за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року скасовано і направлено справу за встановленою підсудністю до Красилівського районного суду Хмельницької області.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції помилково застосував правила загальної підсудності до спору, який виник з приводу нерухомого майна.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року та залишити в силі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що посилання суду апеляційної інстанції на те, що до даних правовідносин підлягає застосуванню стаття 30 ЦПК України є безпідставними, оскільки предметом спору є усунення немайнового права особи на спадкування і жодних майнових вимог позовна заява не містить, в тому числі вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а тому в даному випадку відсутня виключна підсудність.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність, за правилами частини першої якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

За змістом статті 181 Цивільного кодексуУкраїни до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Встановивши, що предметом даного спору є усунення відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від права на спадкування за законом, а до спадкової маси належать будинок і земельна ділянка по АДРЕСА_1, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ця справа підсудна Красилівському районному суду Хмельницької області.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик