Номер провадження: 22-ц/785/7233/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Новоборисівська сільська рада Великомихайлівського району Одеської області, Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора,

встановив:

06.08.2018 року заявник ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року був рідним батьком її - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця зазначала, що зі свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 від 23.04.1996 року, вбачається, що в графі «батько» «зі слів матері» записаний ОСОБА_5, оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі.

На даний час заявниці слід встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 був її батьком з метою належного оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Новоборисівська с/р Великомихайлівського району Одеської області, Великомихайлівська района державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року та направлення справи для продовження розгляду до Приморського районного суду м.Одеси, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку існує спір про право, а тому він має розглядатись в порядку позовного провадження.

При цьому суд зазначив, що заявницею не було надано суду беззаперечних доказів наявності юридичного факту (родинного зв'язку з померлим ОСОБА_4).

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не навів будь-яких обгрунтувань щодо наявності спору про право, не вказав, із ким у заявниці ОСОБА_3 існує даний спір.

Проте, колегія суддів зазначає, що у заяві ОСОБА_6 про встановлення факту відсутні посилання на обставини, які б давали суду підстави дійти до висновку про наявність спору про право.

Також суд безпідставно і передчасно дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів наявності юридичного факту - родинного зв'язку заявниці з померлим ОСОБА_4, оскільки питання надання оцінки доказам повинно вирішувати в ході судового провадження, а не при вирішенні питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_6

Разом з тим, вказані в заяві факти суд мав встановити, у тому числі шляхом допиту в судовому засіданні свідків, про виклик яких заявницею було заявлено клопотання (а.с.8).

Відповідно до роз'яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом.

Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Більше того, питання про визнання за заявницею права власності на спадщину не ставиться, оскільки будь-який спір із заінтересованими особами у неї відсутній, а спадщину їй необхідно оформити в позасудовому порядку.

Сама по собі обставина, що встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем необхідна для оформлення спадкових прав, не дає підстав вважати наявним спір про таке право, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості з'ясувати дані обставини під час розгляду справи, залучити до участі у справі заінтересованих осіб, витребувати додаткові докази.

Крім того, у відповідності до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити учасникам справи їхні права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає зокрема справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В пункті 7 вказаної Постанови вказується, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (294) Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право цивільне, не вказавши між ким існує цей спір.

Таким чином, відмовивши у відкритті провадження без додержання вимог процесуального закону, суд фактично позбавив заявницю права на доступ до суду для розгляду її заяви в порядку окремого провадження, яке є гарантованим правом людини, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав, як то перебачено п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 4 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦП К України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра