Справа № 2-о/593/39/2018
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Бережанський районний суд Тернопільської області
"27" вересня 2018 р.

в особі : судді Німко Н.П.
при секретарі судового засідання Олексів О.Б.

з участю:
заявника ОСОБА_1
представник заявника (адвоката) Прийдуна В.М.
представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, що має юридичне значення - приналежності правовстановлюючого документа,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту - належності правовстановлюючого документу, а саме того, що архівний витяг за №179-2 від 2018 року, виданий Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо звільнення 31 січня 1996 року слюсаря-інструментальника ОСОБА_3 , фактично належить йому, ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі. В обгрунтування заяви зазначив, що в даний час він оформляє документи для отримання пенсії і для підтвердження трудового стажу за період роботи у військовій частині НОМЕР_1 він звернувся у Львівський територіальний архів Міністерства оборони, де йому видали архівний витяг №179-2 від 2018 року, в тексті якого його прізвище зазначено, як « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 ». У зв?язку із даною розбіжністю у вказанні його прізвищ стаж роботи у військовій частині йому не зараховується до визначення права на отримання пенсії, а тому завник вимушений звернутися до суду для встановлення приналежності йому згаданого архівного витягу.
У підготовчому судовому засіданні у своєму вступному слові заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені у заяві підтримав та просив заяву задовольнити.
У своєму вступному слові представник заявника ОСОБА_6 пояснив, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Новоаннівка Краснодонського району Луганської області, про що було видане свідоцтво про народження, де його прізвище вказано « ОСОБА_5 ». 08 серпня 1985 року заявник був прийнятий на роботу у військову частину НОМЕР_2 (пізніше А-3200) на посаду радіомеханіка, де працював до 31 січня 1996 року. В даний час заявник оформляє документи для отримання пенсії і для підтвердження свого трудового стажу у військовій частині А-3200 звернувся у Львівський територіальний архів Міністерства оборони. Згідно виданого йому архівного витягу прізвище заявника у документах військової частини зазначено як « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 ». У зв?язку із такою розбіжністю у написанні його прізвищ, стаж роботи заявника у військовій частині працівники органу пенсійного фонду йому не зараховують, а тому заявник вимушений звернутися до суду для встановлення належності йому згаданого архівного витягу №17+-2 від 2018 року.
У вступному слові представник заінтересованої особи Бережанського об`єднаного УПФ Тернопільської області Дарморіс О.М. не заперечила щодо задоволення заяви, пояснила, що у трудовій книжці заявника міститься виправлення у записі №16 - дата звільнення з роботи та дата наказу про звільнення з роботи. Для підтвердження стажу роботи у військовій частині заявник подав архівний витяг, у якому зазначені відомості щодо звільнення 31 січня 1996 року відповідно до наказу №19 військової частини НОМЕР_1 гр. ОСОБА_3 . Відповідно, у документах заявника містяться розбіжності у написанні його прізвищ, що унеможливлює призначення йому пенсії.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та пояснення його представника, взявши до уваги думку та відзив на заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Новоаннівка Краснодонського району Луганської області, про що свідчать записи у його свідоцтві про народження.
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 15 березня 2001 року Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області ім?ям заявника є ОСОБА_1 .
Як вбачається із трудової книжки заявника, заведеної 10 червня 1976 року, ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність 04 червня 1976 року з посади радіомеханіка у військовій частині НОМЕР_2 ; 31 січня 1996 року звільнений із військової частини за власним бажанням; у записі №16 - дата звільнення з роботи та дата наказу про звільнення з роботи мають місце виправлення.
В архівному витязі за №179-2 від 2018 року зазначено наступне: «В наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 січня 1996 року №19, м.бережани, значиться: §6. Звільнити 31 січня 1996 року слюсаря інструментальника ОСОБА_3 (ініціали не розкриті) за власним бажанням по ст.38 КЗПП України».
У зв?язку із розбіжністю у написанні прізвища заявника у згаданих документах та за наявності виправлень, заінтересована особа - Пенсійний Фонд не бере до уваги згаданий архівний витяг №179-2 від 2018 року в підтвердження стажу ОСОБА_1 .
Допитані під присягою в підготовчому судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що працювали разом із заявником у військовій частині НОМЕР_1 , розбіжність у написанні прізвища « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_4 » виникла у зв?язку із невірним перекладом із російської мови на українську; в тексті архівного витягу йде мова саме про заявника ОСОБА_1 , оскільки він єдиний із таким прізвищем працював у військовій частині НОМЕР_1 .
Суд також приймає до уваги й позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви ОСОБА_1 і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Отже, суд вважає доведеним той факт, що архівний витяг за №179-2 від 2018 року, виданий Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якому містяться відомості щодо звільнення з військової частини НОМЕР_1 31 січня 1996 року слюсаря інструментальника ОСОБА_3 , фактично належить заявнику ОСОБА_1 .
У цьому суд переконали пояснення заявника, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили обставини, на які посилається заявник, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, ч.2, 3, 4 ст.200, 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд ,-
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ, - архівний витяг за №-179-2 від 2018 року, виданий Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо звільнення 31 січня 1996 року слюсаря інструментальника ОСОБА_3 , фактично належить заявнику ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційного суду Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 28 вересня 2018 року.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області Н.П.Німко