Номер провадження: 22-ц/785/2018/18
Номер справи місцевого суду: 522/3674/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря Озарчук В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року (в складі судді Ільченко Н.А.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 «Приватбанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.03.2007 року, і, остаточно уточнивши 26.07.2016 року позов ОСОБА_4 просив: вважати дійсним договір іпотеки від 29.03.2007 року в якому квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.03.2007 року в розмірі 127 567,95 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, шляхом продажу Банком зазначеного предмету іпотеки; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позов обґрунтовано наступним.

Між Банком і ОСОБА_2 29.03.2007 року укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 68 805 доларів США зі сплатою відсотків 10,08% на рік на суму залишку заборгованості. 29.03.2007 року між Банком і ОСОБА_2 також укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передав в іпотеку нерухоме майно: незакінчену будівництвом квартиру загальною площею 41,70 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,116, яке належало позичальнику на підставі договору про часткову участь у будівництві. Відповідач ОСОБА_2 не виконує свої грошові зобовязання за кредитним договором від 29.03.2007 року має заборгованість в розмірі 127 567,95 доларів США. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.11.2006 року затверджено акт державної приймальної комісії від 03.11.2006 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку по вул. Пантелеймонівській, 116 (будівельний номер) у м. Одесі із присвоєнням житловому будинку поштової адреси: вул. Пантелеймонівська, будинок №88 в м. Одесі. ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Посилаючись на те, що між Банком і позичальником існують зобовязання з кредитного договору і договору іпотеки, позичальник має заборгованість з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитними коштами, іпотечним договором передбачено право іпотекодавця на реєстрацію інших осіб за умови отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії, позичальник зареєстрував в квартирі членів своєї сімї, тобто реєстрація осіб в квартирі здійснена з порушенням умов договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинно відбуватись на підставі рішення суду, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості станом на 17.12.2015 року в розмірі 147 006,68 доларів США еквівалент 3 457 490,68 гривень, суд звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.03.2007 року між Банком та ОСОБА_2, а саме на квартиру АДРЕСА_3 і виселив ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом з малолітними ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житла.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення суду від 15.02.2017 року скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зазначає: справу розглянуто за їх відсутності і суд належним чином не сповістив їх про час та місце розгляду справи, фактично усунувши від розгляду справи; між Банком і ОСОБА_2 укладався договір іпотеки в забезпечення виконання кредитного договору від 29.03.2007 року; дружині ОСОБА_2- ОСОБА_3 лише з рішення суду стало відомо, що 29.03.2007 року між Банком та позичальником укладався договір іпотеки з передачею в іпотеку майнових прав на квартиру, що будувалася на 8 поверсі по вул. Пантелеймонівській,116 в м. Одесі; договір іпотеки укладено з порушенням ст. 578 ЦК України і ст. 6 Закону України «Про іпотеку», оскільки спірна квартира є спільним майном подружжя, тоді як договір укладений без згоди дружини; договір іпотеки містить застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке також потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження; про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору із посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена та дата її посвідчення, проте в тексті договору іпотеки від 29.03.2007 року така згода не зазначена; резолютивна частина рішення суду не зазначає початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Банк в особі представника не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Між Банком і ОСОБА_2 29.03.2007 року укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 68 805 доларів США зі сплатою відсотків 10,08% на рік на суму залишку заборгованості (а.с.17-20).

29.03.2007 року між Банком і ОСОБА_2 також укладено іпотечний договір, відповідно до якого позичальник передав в іпотеку нерухоме майно: незакінчену будівництвом квартиру загальною площею 41,70 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,116, яке належало позичальнику на підставі договору про часткову участь у будівництві (а.с.22-24).

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 надіслав позичальнику лист про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором і про право Банка звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.14-16).

З 19.07.1997 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.29,29 зворот).

За розрахунками Банка має місце заборгованість за кредитним договором від 29.03.2007 року в розмірі в розмірі 127 567,95 доларів США.

20.08.2009 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру у будинку № 88, по вул. Пантелеймонівській, у м. Одесі (а.с.78-81).

З вересня 2009 року в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 і його малолітні діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.77).

Остаточно уточнивши 26.07.2016 року позов ОСОБА_4 просив: вважати дійсним договір іпотеки від 29.03.2007 року в якому квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.03.2007 року в розмірі 127 567,95 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, шляхом продажу Банком зазначеного предмету іпотеки; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення (а.с.74-76).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

Зокрема встановлено, що в період шлюбу у відповідачів народилось 4/х дітей: син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 і донька Маріам ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.164-166,193-196,220).

ОСОБА_3 29.03.2007 року, під час укладення іпотечного договору між Банком і ОСОБА_2, як дружина, не давала письмової згоди на передачу в іпотеку нерухомого майна: незакінченої будівництвом квартири загальною площею 41,70 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,116.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязань, які регулюються ЦК України і Законом України «Про іпотеку».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення осіб, які зареєстровані і проживають у жилому приміщенні без надання іншого жилого приміщення виходив з того, що позовні вимоги Банка є обґрунтованими та доведеними (а.с.142-144).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ст. ст. 572 ч.1, 574 ч.1, 575 ч.1, 576 ч.1 ЦК України).

Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників (ст. 578 ч.1 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень ( ст. ст. 368 ч.3, 369 ч.4 ЦК України).

Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості ( ст. 6 ч.2 Закону України «Про іпотеку»).

Зважаючи на те, що на час укладення іпотечного договору ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3, дружина іпотекодателя ОСОБА_2 ОСОБА_3, під час укладення іпотечного договору 29.03.2007 року, не давала письмової згоди на передачу в іпотеку нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, а саме: незакінченої будівництвом квартири загальною площею 41,70 м2 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,116, крім того, ОСОБА_2, як співвласник нерухомого майна мав право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди дружини за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості (предметом іпотеки є однокімнатна квартира житловою площею 18м2, загальною площею 41,1м2, а.с.78-81) , відсутні правові підстави для задоволення позову Банка про звернення стягнення не предмет іпотеки і виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення.

Оскільки вимоги Банка є необґрунтованими, колегія суддів відмовляє у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення без надання іншого жилого приміщення.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи і аргументи скарги відповідачів про відсутність письмової згоди дружини на укладення іпотечного договору прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду.

Ствердження у скарзі про розгляд справи за відсутності відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі беззаперечно знали про наявність спору в суді (з 14.07.2016 року, а.с.68), однак розглядом справи в суді першої інстанції не цікавились, поштову кореспонденцію суду не отримували (а.с.85-90,93-105,109-119,121-138).

Апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині відмови у позові про визнання дійсним іпотечного договору, а ОСОБА_4, як позивач, рішення суду в цій частині не оскаржив.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не довів обґрунтованості своїх вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відсутні правові підстави для ствердження про порушення прав Банка у цій частині.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, висновки суду в рішенні не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права, не застосував ст. ст. 368 ч.3, 578 ч.1 ЦК України, ст. 6 ч.2 Закону України «Про іпотеку», рішення суду в частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.11.2017 року відстрочено сплату судового збору в розмірі 8 800 гривень (а.с.223), і, оскільки Банку у позові відмовлено, судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з Банка на користь держави із зарахуванням до спеціального фонду.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення без надання іншого жилого приміщення і стягнення судового збору скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству ОСОБА_4 «Приватбанк» у позові до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу, а також у позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_9 про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» () на користь держави із зарахуванням до спеціального фонду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8 800 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 19.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_10

ОСОБА_11