Провадження № 2/641/588/2018 Справа № 641/2732/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Григорєва Б.П.,

за участю секретаря судового засідання Жигаліної (Вакуленко) Л.І.,

ОСОБА_1,

позивача- Нагорної М.Д.,

представника позивача- Босенко О.В., ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Харківської міської ради, третя особа - управління Держгеокадастру в м. Харкові, про відновлення меж домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_5, Харківської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Харкові, в якому з урахуванням заяви від 05.04.2016 року просить відновити межу між домоволодінням № 1 та № 2 по в'їзду Автошляховому в м. Харкові шляхом проведення прямої лінії від точки перетину земельних ділянок домоволодінь по в'їзду Автошляховому № 1, в'їзду Автошляховому № 2 та № 104 по пр. Героїв Сталінграда в м. Харкові до точки по "червоній лінії" з боку в'їзду Автошляхового у м. Харкові, яку визначити на відстані 16,25м від межі домоволодіння № 4/2 по вул. Автошляховій в бік домоволодіння № 2 по в'їзду Автошляховому в м. Харкові.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 14.10.1999 року ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями по в'їзду Автошляховому, 1 у м. Харкові. Разом з набуттям права власності на будинок вона набула право користування земельною ділянкою, на якій розташований цей будинок. На підставі квартальної зйомки 1953 року та технічного паспорту на домоволодіння земельна ділянка мала площу 640 кв. м., з яких в межах норми 600 кв.м. та 40 кв.м. лишки. Довжина лінії розмежування між її домоволодінням та в'їзду Автошляховому складала 16,25м і проходила від межі з домоволодінням № 4/2 по вул. Автошляховій та до межі з № 2 по в'їзду Автошляховому, тоді як в теперішній час він складає 15,21м.

Під час будівництва гаража літ. "Ж" у 2000 році були дотримані норми будування, позивачем для догляду та здійснення поточного ремонту конструкцій будівлі було дотримано відповідну відстань від сумісної межі, що й зазначено в техпаспорті та плані. Відповідач ОСОБА_5, не будучи власником земельної ділянки по в'їзду Автошляховому, 2 в м. Харкові, самовільно для власних потреб знесла паркан, що розділяв земельні ділянки чим здійснила розширення свого подвір'я до стін гаражу позивача. Таким чином відповідачка не тільки самовільно змінила конфігурації сусідніх земельних ділянок, а й позбавила позивача можливості здійснювати обслуговування гаражу.

У звязку з порушенням меж земельної ділянки та порушення норм містобудування з боку відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкові від 04 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкові від 04 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року- скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що судом по суті спір вирішено не було, висновок щодо відсутності порушень прав позивача є припущенням, так як експертизу у справі призначено не було.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити, посилається на те, що наявними у неї документами доводиться порушення відповідачем межі між домоволодіннями.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечує, вказує на те, що позивач неодноразово зверталась до суду за захистом своїх прав. Також зазначає, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, позивач здійснила приватизацію земельної ділянки, межі земельної ділянки були погоджені з суміжними землекористувачами.

Інші учасники справи в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова 14.10.1999 р., ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок № 1 з надвірними будівлями по вїзду Автошляховому в м. Харкові. Як вбачається з договору, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. (том 1. а.с. 66)

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент набуття позивачем права власності на будинок) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено в договорі відчуження - будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Харківської міської ради від 24.11.2004 року № 201/04 позивач набула у власність земельну ділянку по вїзду Автошляховому, 1 в м. Харкові площею 0,0621 га, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку. (том 1, а.с. 20)

План меж земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки, що належить ОСОБА_4, внесені до Державного акту про право власності на землю та є його невідємною частиною.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно з положеннями ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до положень ч.1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Враховуючи особливості предмету спору, для зясування обставин що мають значення у вирішенні цієї справи, а саме відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вїзду Автошляховому, 1 в м. Харкові необхідні спеціальні знання у технічній сфері. У звязку із зазначеним, керуючись ст. 12 ЦПК України, судом було запропоновано позивачу провести судову будівельно-технічну, судову земельно-технічну експертизи.

13.08.2018 року від позивача надійшла заява про відмову проводити будівельно-технічну або земельно-технічну експертизи, оскільки вважає їх проведення недоцільним.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Для встановлення істини по справі та проведення повного, всебічного розгляду, зазначені ОСОБА_4 обставини справи мають бути підтверджені певними засобами доказування, зокрема висновком експерта.

У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У частині 2 ст. 13 ЦПК України зазначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України.

Враховуючи те, що суд за власної ініціативи не може провести технічні експертизи щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), судом були вжиті всі заходи для сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав передбачених ЦПК України, зокрема неодноразово розяснювалась право заявити відповідне клопотання, натомість, необхідна експертиза не була проведена з підстав незалежних від суду. Позивач, її представник своїм правом не скористались. ОСОБА_4 від заявлення клопотання про призначення експертизи відмовилась. Отже позивачем ОСОБА_4 не доведено, що межі земельної ділянки по вїзду Автошляховому, 1 в м. Харкові, проходять в інший спосіб, ніж це визначено в Державному акті, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про відновлення меж між домоволодіннями.

Керуючись ст. ст. 12,13, 81,141, 189, 265,268, ЦПК України, ст.ст. 106, 107 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Харківської міської ради, третя особа - управління Держгеокадастру в м. Харкові, про відновлення меж домоволодіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, мешкає за адресою: м. Харків, Автошляховий вїзд, 1

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: м. Харків, Автошляховий вїзд, 2

Відповідач: Харківська міська рада, адреса: м. Харків, площа Конституції, 7

Третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Харкові, адреса: м. Харків, вул. Квітки Основяненка, 7

Повний текст рішення складений 22 жовтня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7