Справа № 288/890/18
Провадження № 2-о/288/56/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Попільнянська селищна рада Попільнянського району Житомирської області про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 05 серпня 2001 року помер ОСОБА_4, який являється батьком заявника.

Однак в свідоцтві про народження заявника відсутні відомості про ОСОБА_4 як його батька, так як на час його народження батьки не перебували в шлюбі.

Встановлення факту батьківства заявнику необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька.

За життя батько ОСОБА_4 був власником земельної частки (паю) реорганізованого КСП «ім. Чапаєва» села Строків, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Однак при виготовлені вказаного сертифікату було невірно записано в ньому прізвище батька ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_5

Встановлення вказаних фактів не повязані із вирішенням спору про право.

Заявник просить встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 05 серпня 2001 року є його батьком та встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 05 серпня 2001 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337620 виданого члену КСП «ім. Чапаєва» ОСОБА_4.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засідані заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Попільнянська селищна рада Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він проживає поряд з заявником ОСОБА_3 і може засвідчити, що батьком заявника був ОСОБА_4. Батько та мати заявника проживали разом без реєстрації шлюбу. Коли батько заявника ОСОБА_4 помер то похоронив його заявник ОСОБА_3

Суд, вислухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 165554, виданого 09 серпня 2001 року Строківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 помер 05 серпня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 11.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП № виданого 13 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «батько» нічого не вказано.

Довідкою № 114 від 10 квітня 2017 року виданою Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області вказано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі своїм батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті батька ОСОБА_4, який помер 05.08.2001 року, син ОСОБА_7 залишився проживати та бути зареєстрованим в тому ж будинку, де проживає і на даний час. ОСОБА_3 фактично вступив у спадщину після померлого ОСОБА_4 та став власником будинку, землі та іншого майна, що залишилось після померлого.

Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337620, ОСОБА_4 на підставі рішення Попільнянської районної державної адміністрації від 13.12.2004 року № 439 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Чапаєва», розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 24.12.2004 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 306.

Як вбачається з довідок № 463 від 11.12.2017 року та № 269 від 11.06.2018 року виданих Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337620 від 20.12.2004 року земельна ділянка розміром 3,87 га на ділянці розташування за № 306 дійсно належить ОСОБА_4, ОСОБА_4, який помер 05.08.2001 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП № 165554 від 09.08.2001 року та ОСОБА_4, власник сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337620, виданий 20.12.2004 року, є однією і тією особою.

Відповідно до частини 1 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно частини 3 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

В п.15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 даної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Також в п.3 даної постанови зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватись при розгляді справ цієї категорії,повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 року необхідно застосувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно частини 1 статті 53 КпШС УРСР (1963 року) в разі народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене у судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким чином, вислухавши представника заявника та свідка, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Керуючись Пленумом Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»; Пленумом Верховного Суду України 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; статтями 126, 128, 130, 135 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 258, 259, 263-265, 293, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Попільнянська селищна рада Попільнянського району Житомирської області про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 05 серпня 2001 року, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 05 серпня 2001 року, сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337620 виданого члену КСП «ім. Чапаєва» ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_8