Справа № 2-285/11
Провадження № 2-в/242/63/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: судді Любчика О.В., при секретареві Каменської А.С., розглянувши цивільну справу про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі 2-285/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Від Верховного Суду надійшла до суду ухвала про вирішення питання відновлення втраченого судового провадження по справі 2-285/11 Ворошиловського районного суду м. Донецьк за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, в порядку розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з якої вбачається, що заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 23.03.2011 року по справі № 2-285/11 позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А, кв. 5, передану в іпотеку на підставі іпотечного договору № 15-94/36-6467/07 від 10.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 5741 для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195 233,79 доларів США за кредитним договором № 15-93/36-4417/07 від 10.10.2007 р., та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» судові витрати в сумі 1820 грн. До ухвали додані копії рішень Ворошиловського районного суду м. Донецька від 23.03.2011 року, Апеляційного суду Донецької області 29.04.2014 року.

Зацікавлені особи в судове засідання не зявилися ,про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Селидівського міського суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 Цивільного процесуального кодексу України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 489 Цивільного процесуального кодексу України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, визначено територіальну підсудність, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції. Територіальну підсудність Ворошиловського районного суду м. Донецька змінено на Селидівський міський суд Донецької області.

При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження (ст.493 Цивільного процесуального кодексу України).

З довідки Селидівського міського суду Донецької області № 164/18 від 16 серпня 2018 року вбачається, що відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька за позовом ПАТ АК «Промінвестбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, Ворошиловським районним судом м. Донецька ухвалено рішення від 23.03.2011 року № 2-285/11, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.04.2014 року скасовано. В автоматизованій системі документообігу суду, оригінал електронного рішення суду відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим відновити втрачене провадження в частині судових рішень.

Керуючись ст. 488, 490, 494 суд,

У Х В А Л И В:

Відновити втрачене провадження Ворошиловського районного суду м. Донецька по цивільній справі № 2-285/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, в частині заочного рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 23.03.2011 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 29.04.2014 року наступного змісту:

« № 2-285/11

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2011 року Ворошиловський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.

секретарі Щукіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Філії Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, посилаючись на наступні обставини: між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 10 березня 2007 року був укладений Кредитний договір №15-93/36-4417/07, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 140 000 доларів США (сто сорок тисяч доларів США), з процентною ставкою у розмірі 12 % річних, строком повернення 09.10.2012 р., а відповідач прийняв на себе обовязок у встановлений в договорі строк повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Промінвестбанк і ОСОБА_1 10.10.2007 р. уклали іпотечний договір № 15-94 36-646/07, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 571. Згідно з п.1.3. договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: майнові права на нерухомість житлового призначення, що перебуває в процесі будівництва, а саме: квартира № 47 загальною площею 99,00 кв.м, що розташована на девятому поверсі вісімнадцятиповерхового жилого будинку у Ворошиловському р-ні м. Донецька в кварталі на перехресті б. Шевченка та вул. 50-річчя СРСР. На сьогоднішній день вказаний будинок введений в експлуатацію.

На підставі п.1.7. договору іпотеки після завершення будівництва нерухомості, що складає предмет іпотеки за цим договором, та оформлення права власності на неї у встановленому законодавством порядку іпотека поширюється на вже збудовану нерухомість, належну іпотекодавцю на праві власності, без внесення змін до цього договору.

Отже, предметом іпотеки є квартира , розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А кв.5, шо належить ОСОБА_1 на праві власності.

Банк належним чином виконав свої обовязки, встановлені Кредитним договором, в частині своєчасного надання кредиту у обсязі, встановленому Кредитним договором.

Відповідач, в свою чергу, умови договору не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість кредитом, яка складається з: заборгованості за кредитом 134 205,00 доларів США, заборгованості по відсоткам 10 482,01 доларів США, неустойки у вигляді пені 1 064,78 доларів США, штрафу за невиконання зобовязань згідно п.4.2.9 кредитного договору 52 482,00 доларів США. Загальна сума заборгованості складає 195 233,79 доларів США.

Листом № 36-05/270 від 08.04.2009 р. банк надіслав на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязань за кредитним договором, але вимога була залишена без задоволення.

У звязку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру яка розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А кв.45, передану в іпотеку на підставі іпотечного договору № 15-94/366467/07 від 10.010.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 за № 5741 для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195 233,79 доларів США за кредитним договором № 15-93/36-4417/07 від 10.10.2017 р.,стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать телефонограма (а.с.149- 151) та його заява про ознайомлення з матеріалами справи від 16 березня 2011 р. з відміткою про ознайомлення, з чого вбачається про його обізнаність про дату слухання (а.с.148). Про причини своєї неявки ОСОБА_5 суду не повідомив.

Суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 10 березня 2007 року був укладений Кредитний договір №15-93/36-4417/07, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 140 000 доларів США (сто сорок тисяч доларів США), з процентною ставкою у розмірі 12 % річних, строком повернення 9.10.2012 р., а відповідач прийняв на себе обовязок у встановлений в договорі строк повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом (а.с.21-26).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Промінвестбанк і ОСОБА_1, 10.10.2007 р. уклали іпотечний договір № 15-94/36-6467/07, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 5741 (а.с.34-39).

Згідно з п.1.3. договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: майнові права на нерухомість житлового призначення, що перебуває в процесі будівництва, а саме: квартира № загальною площею 99,00 кв.м, що розташована на девятому поверсі вісімнадцятиповерхового жилого будинку у Ворошиловському р-ні м. Донецька в кварталі на перехресті б. Шевченка та вул. 50-річчя СРСР. На сьогоднішній день вказаний будинок введений в експлуатацію. На підставі п.1.7. договору іпотеки після завершення будівництва нерухомості, що складає предмет іпотеки за цим договором, та оформлення права власності на неї у встановленому законодавством порядку іпотека поширюється на вже збудовану нерухомість, належну іпотекодавцю на праві власності, без внесення мін до цього договору. Отже, предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А кв.45, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Банк належним чином виконав свої обовязки, встановлені Кредитним договором, в частині своєчасного надання кредиту у обсязі, встановленому Кредитним договором. Відповідач, в свою чергу, умови договору не виконує.

У відповідача виникла перед банком заборгованість за кредитом, яка згідно розрахунку складається з: заборгованості за кредитом 134 205,00 доларів США, заборгованості по відсоткам 10 482,01 доларів США, неустойки у вигляді пені 1 064,78 доларів США, штрафу за невиконання в'язань згідно п.4.2.9 кредитного договору 52 482,00 доларів США. Загальна сума заборгованості складає 195 233,79 доларів США. (а.с.7-10).

Листом № 36-05/270 від 08.04.2009 р. банк надіслав на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязань за кредитним договором, але вимога була залишена без задоволення (а.с.20).

В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по своєчасній і належній сплаті суми кредиту та відсотків за користування кредиту є порушенням умов кредитного договору і наведених норм Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно п.5.1 Договору іпотеки іпотеко держатель набуває права звернути стягнення та реалізувати майно у випадку, якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем будь-яких умов Кредитного договору вони не будуть виконані повністю, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до умов Кредитного договору строки уми кредиту; та/або при несплаті в строк сум відсотків; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойок, а також при настанні інших обставин, встановлених в умовах Кредитного договору, які тягнуть розірвання або припинення Кредитного договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру яка розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А кв.45, передану в іпотеку на підставі іпотечного договору № 15-94/36-6467/07 від 10.010.2007 p., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за № 5741 - для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195 233,79 доларів США за кредитним договором № 15-93/36-4417/07 від 10.10.2007 р.

Крім того, згідно, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені позивачем при пред'явленні позову сума судового збору 1700 грн., та сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

На підставі ст.ст. 526, 572, 610-615, 623, 625, 629 ЦК України, ст..ст.33, 38, 39 Закону України Про іпотеку» та керуючись ст.ст. 5, 60, 213-215, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру яка розташована за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 17А кв.45, передану в іпотеку на підставі іпотечного договору № 15-94/36-6467/07 від 10.010.2007 p., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 5741 - для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195 233,79 доларів США за кредитним договором № 15-93/36-4417/07 від 10.10.2007 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму судового збору 1700 грн., суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 1820 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять гривень 00 копійок).

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Ворошиловського районного суду м. Донецька протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.І. Орєхов

Головуючий судя в 1 інстанції ОСОБА_8 Єдиний унікальний номер 2-285/11

Доповідач Ткачук С.С. Номер провадження 22-ц/775/2810/2014

категорія 27

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік С.Г.,Ткачук С.С.,

при секретарях Руденко Д.В., Біляєві М.О.,Щербюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецькуапеляційну скаргуТрача ОСОБА_9 на заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 23 березня 2011 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Промінвестбанк» (далі банк) звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 195233,79 доларів США за кредитним договором, укладеним 10 березня 2007 року між банком та ОСОБА_1, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру 45 в буд.17 «а» по бул. Шевченка у м. Донецьку на підставі іпотечного договору від 10 жовтня 2007 року. Свої вимоги банк мотивує тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 140 000 доларів США. Відповідач прийняв на себе зобовязання у встановлений в договорі строк повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, сторони 10.10.2007 уклали іпотечний договір, за яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №47, загальною площею 99,0 кв.м., що буде розташована на девятому поверсі вісімнадцятиповерхового жилого будинку, який знаходиться у Ворошиловському районі м. Донецька в кварталі на перехресті бульвару Шевченка,17 та вул. 50-річчя СРСР, в подальшому за текстом даного договору «майнові права» та «нерухомість» разом іменується «майно». Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання, тому банк просить стягнути заборгованість звернувши стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 23 березня 2011 року позовні вимоги банку задоволені: звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру яка розташована за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка,17а, кв.45 передану в іпотеку на підставі іпотечного договору №15-94/36-6467/07 від 10.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 5741 для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195233,79 доларів США за кредитним договором №15-93/36-4417/07 від 10 жовтня 2007р. Вирішено питання відшкодування судових витрат на користь банку в розмірі 1820грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виникла перед банком заборгованість за кредитом на загальну суму 195 233,79 доларів США., тому для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 звернув стягнення на квартиру, передану в іпотеку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10, який купив спірну квартиру у відповідача ще до ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції його до справи як сторону не притягнуто. Вважає цим рішення вирішено його права як власника квартири, тому відповідно до вимог ст. 292 ЦПК України оскаржує це заочне рішення, оскільки зазначеним рішенням зачеплені його права, як добросовісного набувача квартири, на яку звернуто стягнення.

В обґрунтування скарги вказує, що 14 березня 2011 року приватним нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 «а» у м. Донецьку, на яку рішенням суду звернуто стягнення у рахунок стягнення заборгованості продавця ОСОБА_11 перед банком. Договір від продавця підписано представником ОСОБА_12, який діяв за довіреністю перевіреною нотаріусом. Продаж квартири відбувся за ціною 833185,50 грн., що еквівалентно 105000 доларів США. Державну реєстрацію договору здійснено одночасно з його нотаріальним посвідченням шляхом внесення інформації до Державного реєстру правочинів за № 4363501. На час укладення договору купівлі-продажу нотаріусом перевірялось існування заборони на відчуження або арешт майна. Таким чином, за цим договором він є добросовісним набувачем цієї квартири. У звязку з частими відрядженнями по роботі він не встиг здійснити реєстрацію свого права власності на квартиру, тому тільки у квітні 2013 року звернувся до КП «БТІ» для реєстрації свого права власності на вищевказану квартири. Вважає законних підстав для позбавлення його спірного майна відсутні. Просить рішення суду скасувати, у задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала і просила задовольнити.

Представник банку заперечила по скарзі і просила рішення залишити без змін.

ОСОБА_11 до суду не зявлявся, але особисто та через його представника повідомлявся про час судового засідання апеляційного суду телефонограмами зареєстрованими у журналі телефонограм №1 за №3310; №8 за №12036, №5081, №6154.

Апеляційний суд визнає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Перевірив матеріали справи, вислухавши пояснення учасників розгляду апеляційної скарги та їх заперечення, апеляційним судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року (у позові вказується дата укладення договору 10.03.2007 і позов в цій частині не уточнювався) банком укладено кредитний договір № 15-93/36-4417/07 з ОСОБА_1 Згідно умов цього договору останньому надано кредит у розмірі 140000 доларів США ( на придбання паю в будівництві 123750 доларів США; на ремонт приміщення -16250 доларів США) зі сплатою 12 % річних. Дата повернення кредиту визначається відповідно до графіків ( додаток №1, та додаток 2) які є невідємною частиною договору, із кінцевим строком повного повернення кредиту не пізніше 09 жовтня 2012 року , або 30 днів з моменту отримання від банку вимоги про повернення кредиту у звязку з настанням одного із випадків вказаних в п.4.3.2. цього договору. Згідно додатків №1,№2 погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом повинно відбуватися щомісячно із кінцевим щомісячним платежем 10.10.2012р. Окрім того, 01.08.2008р. укладено додаткову угоду до кредитного договору про зміну номерів рахунків вказаних у додатку №1 цього договору.

У п.3.9. кредитного договору передбачено, що забезпеченням по кредиту є іпотека майнових прав на нерухомість житлового призначення, що перебуває в процесу будівництва, а саме, однієї квартири (будівельний номер 47), загальною площею 99,0 кв.м., яка буде розташована на девятому поверсі 18-ти поверхового житлового багатоквартирного будинок, розташованого у Ворошиловському районі м. Донецька, в кварталі на перехресті бульвару Шевченка,17 та вулиці 50-тиріччя СРСР, далі іменується «майно».

Умовами договору іпотеки №15-94/36-6467/07, укладеного сторонами 10.10.2007, в рахунок забезпечення належного виконання позичальником кредитного зобовязання визначено:

п.1.3. договору предметом іпотеки є майнові права на нерухомість житлового призначення, що перебуває в процесі будівництва, а саме, однієї квартири ( будівельний номер 47 загальною площею 99,0 кв.м., що буде розташована на девятому поверсі 18-ти поверхового житлового багатоквартирного будинок, що розташований у Ворошиловському районі м. Донецька, в кварталі на перехресті бульвару Шевченка,17 та вулиці 50-тиріччя СРСР, в подальшому за текстом даного договору «майнові права» та нерухомість, разом іменуються «майно». Після завершення будівництва нерухомості, введення її в експлуатацію та реєстрація на неї права власності у встановленому законом порядку, предметом іпотеки стає нерухомість, належна іпотекодавцю на праві власності, предметом іпотеки стає нерухомість, належна іпотекодавцю на праві власності, технічні характеристики та адреса якої вказані у попередньому абзаці цього пункту, без внесення будь-яких змін до цього договору.

1.4 майнові права іпотекодавця на майно підтверджуються на підставі договору купівлі-продажу паю в будівництві, укладеного між ТОВ «Готель «Централь» та іпотекодавцем на суму 624937,50 грн., який далі іменується «Договір про участь».;

1.5. сторони цього договору оцінюють майно у 707000 грн.

1.7 договору передбачено після завершення будівництва нерухомості, що складає предмет іпотеки за цим договором, та оформлення права власності на неї в установленому законодавством порядку, іпотека поширюється на вже збудовану нерухомість належну іпотекодавцю на праві власності, без внесення змін до цього договору. У разі зміни адреси нерухомість, що складає предмет іпотеки за цим договором, та /або інших характеристик предмету іпотеки, сторони підписують додатковий договір про внесення змін і доповнень до цього договору, при чому витрати повязані з нотаріальним посвідченням та реєстрацією іпотеки, несе іпотекодавець. У випадку відмови іпотекодавця укласти договір про внесення змін і доповнень, нерухомість продовжує бути предметом іпотеки;

1.8. Внаслідок укладення цього договору накладається заборона на відчуження майна;

1.9 обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації іпотекодержателем у встановленому законом порядку;

5.2.1.2 ціна продажу майна встановлюється сторонами на рівні заставної вартості майна, встановленої цим договором.

5.3 реалізація майна,на яке звернено стягнення на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, провадиться державним виконавцем на підставі законів України « Про виконавче провадження» та «Про іпотеку»;

5.7 а) за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації майна, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги, що випливають із кредитного договору у повному обсязі на момент фактичного задоволення, до цих сум входять несплачена сума кредиту відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачені суми відсотків за користування кредитом, у тому числі і відсотків за неправомірне користування кредитом відповідно до умов, передбачених кредитним договором; несплачена сума неустойки (пені штрафів), передбачених кредитним договором.

16.11.2009 банком направлено відповідачу письмову вимогу про погашення зобовязання яке утворилось станом на 16.11.2009 і складає 4108,75 доларів США заборгованість по процентам, щорічного страхування за рахунок власних коштів залогового майна на користь банку від ризиків випадкового знищення, пошкодження, порчі; щорічного страхування за рахунок власних коштів свого життя на користь банку. Просили на протязі 10 робочих днів з моменту отримання даного листа погасити простроченні зобовязання. 30.04.2010 року банк звернувся до Ворошиловського районного суду м. Донецька з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру 45 в буд.17 «а» по бул. Шевченка в м. Донецьку на підставі іпотечного договору №15-94/36-6467/07 від 10 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом для погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 195233,79 доларів США за кредитним договором № 15-93/36-4417/07.

Згідно відповіді генерального директора ТОВ «Готель «Централь» від 23.10.2010 по завершенню будівництва багатоповерхового житлового буднику 17 «а» по б. Шевченка у м. Донецьку на підставі наказу ТОВ «Град.Строй» квартирі ( будівельний №47) було присвоєно номер 45, яка фактично по акту приймання-передачі майна від 07.05.2009 згідно договору купівлі-продажу паю у будівництві прийнята ОСОБА_1

Згідно договору купівлі-продажу квартири 45 в буд.17 «а» по бульвару Шевченка у м. Донецьку із наступними характеристиками: загальною площею 99,9 кв.м.; житловою площею 52,2 кв.м.; кількість кімнат 2, укладеного представником ОСОБА_1 з ОСОБА_10, посвідчений приватним нотаріусом 14.03.2011р., продаж квартири відбувся за ціною 833185,50грн. Цього дня даний правочин пройшов державну реєстрації у державного реєстрі правочинів. На момент вчинення правочину відсутні дані щодо перебування квартири під арештом, існування заборони на відчуження, щодо неї ведуться судові справи, вона не заставлена,у податковій заставі не перебуває, що підтверджується витягами виданими приватним нотаріусом Донецького міського округу 14.03.2011р. Відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вона не використовується, треті особи не мають прав на квартиру. Дана квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради 02.10.2010 року.

Апелянтом представлена постанова Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22.03.2012р. ухвалена по результатами розгляду адміністративного позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. За результатами розгляду цього адміністративного позову банку у задоволенні вимог відмовлено, бо суд першої інстанції визнав дії приватного нотаріуса ОСОБА_13, яка посвідчила цей договір купівлі-продажу спірної квартири правомірними. Рішення набрало законної сили.

Рішенням державного реєстратора від 08.05.2013 за № 2163178 відмовлено ОСОБА_10 у державній реєстрації права власності на спірну квартиру через реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_14

06.08.2010 року між банком (первісним кредитором) та ТОВ «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ»( новим кредитором) був укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 15-93/36-4417/07 від 10.10.2007, укладений з боржником ОСОБА_1 Згідно умов цього договору до нового кредитора переходять всі без винятку права та обовязки первісного кредитора за кредитним договором. Відступлення вимоги за цим кредитним договором відбулось за суму 1317923,29грн., які надійшли на рахунок банку 06.08.2010р. За п.4.1. договору відступлення права вимоги за кредитним договором договір набрав чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторонами. 10 жовтня 2010 року сторонами укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №15-94/36-6467/07 від 10 жовтня 2007 року. З моменту оплати новим кредитором за відступлення права вимоги до нового кредитора перейшли всі без винятку права та обовязки первісного кредитора, передбачені іпотечним договором.

Таким чином, на день ухвалення рішення судом першої інстанції 23.03.2011 року, банк за вище приведеними договорами відступлення права вимоги передав всі без винятку свої права та вимоги як за кредитним договором, так і за договором іпотеки, новому кредитору іншій юридичній особі - ТОВ «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ»( далі товариство), тому відповідно до ст.37 ЦПК України право процесуального правонаступництва набув новий кредитор в особі - товариства, яке до участі у справі не була залучена судом і повноважень представляти її права в суді під час розгляду позову банку не надавало.

За змістом ст. 512,516 ЦК України кредитор у зобовязані може бути змінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином( відступлення права вимоги). Зміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ані кредитний договір, ані договір іпотеки застережень щодо умов зміни кредитора не містять.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як приведено вище до товариства, як до нового кредитора, перейшли всі без винятку права та обовязки первісного кредитора за кредитним договором та договором іпотеки.

Таким чином, банк отримав за відступлення вимоги за кредитним договором грошову компенсацію в сумі 1317923,29грн. відступив право вимоги за договором іпотеки, який укладався з відповідачем ОСОБА_1 в забезпечення належного виконання перед позикодавцем кредитного зобовязання, з моменту отримання грошової винагороди за відступлення прав і обовязків за цими договорами і вибув, як сторона з договірних правовідносин, втратив право вимагати від відповідача стягнення на його користь заборгованості кредитної заборгованості в розмірі 195233,79 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписом ст.626 ч.1, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ураховуючи положення частини 2 ст. 516, ст. ст. 518,519 ЦК України боржнику законом надано право виконати своє зобовязання перед первісним кредитором якщо його не було повідомлено про заміну кредитора у зобовязанні. За ним законом зберігається право заперечення проти вимоги нового кредитора у зобовязанні, які він мав проти первісного кредитора в момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Первісний кредитор у зобовязанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги та коли первісний кредитор поручиться за боржника перед новим кредитором.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає, що у звязку з суттєвими змінами в договірних відносинах сторін по справі, які відбулись ще до ухвалення судом рішення і тому вимоги банку не підлягають задоволенню.

Окрім того, апеляційний суд визнає, що на день ухвалення рішення спірна квартира за укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 договором купівлі-продажу від 14.03.2011р. перейшла до нового набувача ОСОБА_10, але питання щодо його участі у справі відповідно до ст.33 ЦПК не було вирішено судом першої інстанції, який своїм рішенням звернув стягнення кредитної заборгованості на придбану ним квартиру. Даний правочин до цього часу ніким не оспорюваний і тому визнає, що оскарженим рішенням порушені права ОСОБА_10, як особи, яка не брала участі у справі але оскарженим рішенням вирішено її права та обовязки як нового набувача квартири.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Апеляційний суд відхиляє заперечення банку щодо недійсності даного договору купівлі-продажу на підставі ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» з таких підстав.

При вирішенні адміністративного позову банку, судом було встановлено і вкладено у постанові Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22.03.2012р., що реєстрація нотаріусом вилучення із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису щодо арешту квартири 45 в буд.17 «а» по бульвару Шевченка у м. Донецьку була здійсненна відповідно до підстав, наведених у Положенні про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованого наказом міністерства Юстиції України від 09.06.1999 за №31/5 із наступними змінами. Таким чином дійсність дано правочину договору підтверджена судом рішенням, яке набрало законної сили.

Ураховуючи приведене, апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції піддягає скасуванню і ухвалює нове рішення про відмову банку у позові.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити.

Заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 23 березня 2011 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Суддя: (підпис) ОСОБА_15

З оригіналом згідно»

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Любчик