Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/888/18
Провадження № 2-о/499/68/18
У Х В А Л А

Іменем України

"17" жовтня 2018 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М. розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, павлов (ОСОБА_1) ОСОБА_3, Роздільнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Іванівського районного суду Одеської області з заявою в порядку окремого провадження встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що вона є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вона є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт належності їй повторного свіоцтва про шлюб серії І-ЖД № 327676, посилаючись на ті обставини, що у свідоцтвах про народження дітей та свідоцтві про шлюб наявні розбіжності в написанні, її як матері та дружини, по-батькові, тому вона звернулась до суду.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Стосовно вимоги встановлення факту, того що заявниця є матірю зазначених осіб в звязку з помилками в їх свідоцтвах про народження, слід вказати, що згідно зі статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Заявницею не зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують факт родинних відносин між не та її дітьми.

Також слід зазначити, що у ч. 2 ст. 315 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. До таких умов віднесено: 1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права.2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення; 3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт; 4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається, наявність розбіжностей у свідоцтвах про народження осіб не є підставою для звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту, оскільки законом передбачений інший порядок його встановлення, а саме: Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до частини 1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5.

Пунктом 1.1 розділу І Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Пункт 1.15 Правил передбачає, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Таким чином, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Стосовно заявленої вимоги про встановлення факту належності повторного свідоцтва про шлюб, то слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорту, військового квитка, квитка про членство в обєднані громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають, відповідно до абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 6 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ, тому враховуючи вищезазначене суддя вважає, що у відкритті провадження у справі належить відмовити, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293,315,318 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, павлов (ОСОБА_1) ОСОБА_3, Роздільнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6