Ухвала

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа №336/6682/17

провадження №61-43377ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про зобов'язання звільнити з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку звільнення, стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року в указаній вище справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке надійшло разом із касаційною скаргою, ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року, повний текст якої складений 23 липня

2018 року,ним отримано поштою лише 01 серпня 2018 року.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року оприлюднено 26 липня 2018 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із яким позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказана норма закону закріплює дві категорії справ, за позовні вимоги у яких позивачі звільняються від сплати судового збору: про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При цьому законодавство не звільняє особу від обов'язку щодо сплати судового збору в справах за іншими позовними вимогами, що випливають із трудових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що пред'являючи позов, ОСОБА_1 просив зобов'язати звільнити з роботи, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку звільнення, стягнути середній заробіток за затримку виконання рішення суду та моральну шкоду.

Ураховуючи наведене, позовні вимоги підлягає сплаті судового збору за подачу касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із частиною 3 вказаної статті встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред'явлено у листопаді

2017 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2017року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2017 року становив 1 600 грн.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600*0,4=640), та немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов'язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Ураховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, заявник за подання касаційної скарги має сплатити за вимоги майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку звільнення) - 1 280 грн (640*200%) та немайнового (стягнення моральної шкоди) -1 280, а всього 2 560 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року та постанови апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 01 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька