Справа № 146/1335/18
Провадження № 22-ц/801/127/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О.В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 146/1335/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючої судді: Марчук B.C.,

суддів: М.В. Матківської, В.В. Сопруна

секретар : Богацька О.М.

за участю: представника відповідача - Гайдей Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 146/1335/18 за позовом ОСОБА_4 до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року, постановлену під головуванням судді Пилипчук О.В. у приміщенні Томашпільського районного суду Вінницької області, дата виготовлення повного тексту ухвали - 25 вересня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулась у Томашпільський районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Вінницького обласного центру зайнятості №472-к від 17 серпня 2018 року про її звільнення з посади директора Томашпільського РЦЗ згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату, яке пов'язане зі зміною в організації праці, структури та штатного розпису; зобов'язати Вінницький обласний центр занятості перевести її на рівнозначну посаду відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме на посаду директора Томашпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості; стягнути з Вінницького обласного центру зайнятості на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17 серпня 2018 року по день набрання рішення законної сили; стягнути з Вінницького обласного центру зайнятості на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.; рішення суду в частині поновлення її на посаді директора Томашпільської філії Вінницького обласного центру зайнятості та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу, допустити до негайного виконання.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, оскільки позов був поданий з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

21 вересня 2018 року, на виконання вимог ухвали суду від 10 вересня 2018 року, ОСОБА_4 надала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Проте, ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року позивачці було відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі ст. 186 ч.1 п.1 ЦПК України, оскільки ОСОБА_4, як директор центру зайнятості є посадовою особою і її діяльність є публічною службою, тому спір про поновлення на посаді відноситься до юрисдикції адміністративних судів, відповідно до п.2 ч.1 ст. 19 КАС України. Виходячи з зазначених обставин та правових норм ст. 20 КАС України, суд першої інстанції вважає, що дана справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку як необґрунтовану та протиправну, що постановлена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Порушенням норм процесуального права апелянт вказує те, що суд не визначився з питанням юрисдикції даної справи у строки, передбачені ч.2 ст. 185 ЦПК України, а залишив позовну заяву без руху і лише після усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, була прийнята оскаржувана ухвала.

Інші доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що відповідно до положень п.п.1,2,7,17,19 ч.1 ст.4 КАС України, посада директора Томашпільського районного центру зайнятості не відноситься до посад публічної служби, оскільки позивачка не є державним службовцем, про що свідчить запис №19 від 24.03.2015 року у її трудовій книжці ( а/с 16).

Апелянт просить суд скасувати ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 25.09.2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від директора Вінницького обласного центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4, в якому зазначено, що Вінницький обласний центр зайнятості є суб'єктом владних повноважень, а тому даний спір є публічно-правовим, а відтак оскарження дій відповідача щодо звільнення позивача із займаної посади належить розглядати в порядку адміністративного судочинства за нормами КАС України.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на відповідній території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 9 листопада 2018 року, днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листопада 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» № 213 (6968) від 10 листопада 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 5 статті 31 цивільного процесуального Кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2018 року для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі головуючої судді - Марчук В.С., суддів: Матківську М.В., Сопруна В.В., а тому колегія суддів прийняла дану справу до свого провадження.

У судове засідання Вінницького апеляційного суду сторони у справі не з'явилися без поважних причин, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи.

Вінницький апеляційний суд у складі зазначеної колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції даним правовим вимогам не відповідає.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що 6 вересня 2018 року ОСОБА_4 подала в Томашпільський районний суд Вінницької області позовну заяву до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі і відповідно до норм ст. ст. 2, 4, 5, 19, 20 КАС України, прийшов до висновку директор центру зайнятості є посадовою особою і її діяльність є публічною службоюі в даному випадку, виник спір з приводу звільнення позивача, як посадової особи, діяльність якої є публічною службою і такий спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів, зокрема, до юрисдикції Вінницького окружного адміністративного суду.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до норми ч. 2 ст. 186 ЦПК України, як правильно зазначає апелянт, про відмову у відкритті провадження постановляється ухвала не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви. Отримавши 06.09.2018 року дану справу до свого провадження, суддя не звернув увагу на норму ст. 19 ЦПК України щодо її юрисдикції, а залишив позовну заяву без руху через її недоліки ухвалою від 10.09.2018 року (а/с 48, 49). І лише після отримання 21.09.2018 року заяви позивача про усунення недоліків (а/с 53), 25.09.2018 року постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі (а/с66).

Таким чином, суд порушив норму ч.2 ст. 186 ЦПК України, проте це дане процесуальне порушення не вплинуло на прийняття оскаржуваної ухвали, як і не говорить про її законність та обгрунтованість чи навпаки.

Що ж до висновку суду першої інстанції, що спір про поновлення на роботі ОСОБА_4 відноситься до юрисдикції адміністративних судів, то він суперечить обставинам справи та застосованим правовим нормам.

Так, в оскаржуваній ухвалі, суд не зазначив з якої посади і відповідно до чого позивачка була звільнена та, що вказувало на те, що її службова діяльність відноситься до публічної служби.

Отримавши до свого провадження справу, суддя мав звернутися до норми ст. 19 ЦПК України для визначення її юрисдикції, а також до норми ст. 19 КАС України.

При цьому, він мав звернути увагу, як на Наказ №472-к від 17.08.2018 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Томашпільського районного центру зайнятості так і на виписку з трудової книжки позивачки, зокрема, на запис у ній під №19 від 24.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 24.03.2015 року, у зв'язку з введенням в дію нової структури та штатного розпису, була переведена на посаду директора Томашпільського районного центру зайнятості, яка не відноситься до категорій посад державних службовців (а/с 16, 17).

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У п.2 ч.1 ст. 19 КАС України, яким керувався суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Стаття 4 КАС України дає визначення термінів, які вживаються у цьому Кодексі і у п.17 ч.1 цієї 4 статті сказано, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у колективних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи вказані правові норми та те, що посада позивачки ОСОБА_4 не відноситься до державної служби, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердила Гайдей Р.М. - представник відповідача, її позов не стосується звільнення з публічної служби, а даний спір виник з трудових правовідносин, тому він має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Щодо відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача, то він не спростовує доводів апеляційної скарги та не вказує на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, через наступне.

Так, у вказаному відзиві зазначено, що оскільки Вінницький обласний центр зайнятості є суб'єктом владних повноважень, то даний спір є публічно-правовим і він має бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

Проте, таке твердження є помилковим та суперечить нормам ст. 4 КАС України, на які посилається заявник.

По-перше, суд першої інстанції не з цих підстав вважав, що спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а з підстав п.2 ч.1 ст. 19 КАС України.

По-друге, жоден з пунктів частини першої ст. 19 КАС України, у яких йдеться про спори з суб'єктом владних повноважень не стосується правовідносин про які йдеться у даній позовній заяві, а отже на даний спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, як ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до ст. 379 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06.12.2018 року.

Судді/підпис/

Згідно з оригінал

суддя-доповідач: В.С. Марчук