У Х В А Л А

(про залишення заяви без розгляду)

"12" жовтня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Шаповал Є.Б.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заінтересовані особи - Служба у справах дітей Київського району м. Харкова, приватний нотаріус Матейченко Олеся Володимирівна про встановлення юридичного факту належності майна, -

в с т а н о в и в :

Представник заявника ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити юридичний факт належності нерухомого майна на праві особистої приватної власності за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме двокімнатної житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали вказану заяву.

Від приватного нотаріуса Матейченко О.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Київського району м. Харкова в судове засідання не з'явився, повідомлявся в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В судовому засіданні з'ясовано, що дружина заявника ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, але як зазначає заявник, нотаріус вважає, що відсутні докази того, що вказана квартира належала на праві особистої власності ОСОБА_6, та не належала в рівних частинах заявникові та його померлій дружині на праві спільної сумісної власності, що і слугувало підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи -залишає заяву без розгляду.

Враховуючи, що за діючим в Україні законодавством факт наявності у особи права власності на нерухоме майно встановлюється за допомогою правовстановлюючих документів, а тому суд приходить до висновку про те, що вирішення зазначеного у заяві питання можливе лише в порядку позовного провадження, оскільки в даному випадку існує спір про право, а тому дана заява підлягає залишенню без розгляду. Також у випадку з не згодою з діями нотаріуса заявник не позбавлений права звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 4,5, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заінтересовані особи - Служба у справах дітей Київського району м. Харкова, приватний нотаріус Матейченко Олеся Володимирівна про встановлення юридичного факту належності майна - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Г.А. ЗУБ