Провадження № 2-о/752/82/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.01.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа: Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з даною заявою.

В останній просить суд встановити факт народження дитини ОСОБА_3, жіночої статі, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження - м. Донецьк Донецької області, Україна.

В обґрунтування заяви зазначили про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1, знаходячись в зоні проведення антитерористичної операції (зона АТО) в м. Донецьк Донецької області, народила доньку. Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту народження дитини та отримати відповідне свідоцтво про народження на території м. Донецька та Донецької області не надається можливим.

Зазначають, що вони зверталися у Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо реєстрації народження дитини, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих державними органами на території тимчасово окупованої території, не підконтрольній Україні, їм було відмовлено у реєстрації народження дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку був зареєстрований шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк Донецької області заявник ОСОБА_1 народила доньку.

Зазначена обставина підтверджуться даними медичного свідоцтва про народження № 968/1321 від 30.11.2017 року.

Також в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження, видане 12 грудня 2017 року Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно п. 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, свідоцтво про народження (форма № 103/у), форма якого затверджена Наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024, видається установою охорони здоров»я незалежно від підпорядкування і форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза установою охорони здоров»я державна реєстрація народження робиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувальної установи (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України 25.10.2006 р. № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 08 серпня 2006 року за № 1150/13024, і укладення про підтвердження факту народження дитини поза установою охорони здоров»я за формою, встановленою додатком 3 до порядку підтвердження факту народження дитини поза установою охорони здоров»я, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 р. № 9.

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 13 Закону за відсутності документу установи охорон здоров»я або медичної консультаційної комісії, підтверджувальний факт народження, основою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану, є рішення суду про встановлення факту народження.

Разом з тим, згідно ст. 1 вказаного Закону тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 5 Закону).

Отже, враховуючи положення вищевказаних положень закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2, остання є такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому, на думку суду, підлягає задоволенню, оскільки оцінені судом докази дають підстави для встановлення факту народження дитини, ОСОБА_3, жіночої статі, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Донецьк Донецької області, мати дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Донецьк, громадянка України, батько дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Донецьк, громадянин України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258 - 259, 263-268, 315-317 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт народження дитини, ОСОБА_3, жіночої статі, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Донецьк Донецької області, мати дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Донецьк, громадянка України, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Донецьк, громадянином України.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя