Справа № 133/888/18
Провадження № 22-ц/772/1910/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокуСправа № 133/888/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

секретар судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року у складі судді Сєчка В. Л., постановлене в м. Козятин, дата складення повного тексту судового рішення 25 липня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

23 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру стягуваних аліментів, та висувала вимогу змінити розмір аліментів, визначених рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2014 року та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 8 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, згідно рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Встановлено, стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача проводити, починаючи з 25 квітня 2014 року.

Вказує, що оскільки відповідач не працює, тому згідно виконавчого листа він сплачує аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даний час складає 450 грн. Вважає, що стягуваних аліментів недостатньо для матеріального утримання дитини. Крім того, відбулись зміни в законодавстві, яке регулює аліментні відносини, на даний час прожитковий мінімум, для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 1860 грн на місяць, а розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дочки, просила визначити вказаний розмір аліментів починаючи з часу внесення змін до законодавства, а саме з 8 липня 2017 року.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Законом, тобто, з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.

15 серпня 2018 року на таке рішення суду позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним у позовній заяві та зводяться до того, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позову посилаючись на те, що збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів, без жодних звернень стягувача аліментів до суду. Вказує, що державний виконавець відмовив їй у здійсненні перерахунку, мотивуючи тим що він не наділений повноваженнями щодо зміни розміру визначених судом аліментів. Зазначає, що суд при винесенні рішення не прийняв до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог, так як у відзиві на позов відповідач не заперечував проти збільшення розміру аліментів в частині 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України це є підставою для задоволення позову у тій частині, яку визнав відповідач. Вважає, що наразі порушуються конституційні права її дитини, оскільки стягуваний розмір аліментів не відповідає нині діючому Закону.

ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Згідно п. 9 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Апеляційний суд Вінницької області дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 13 травня 2015 року, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6);

- рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 14 червня 2011 року розірвано (а.с. 9);

- 8 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2, після розлучення з відповідачем, змінила своє прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області виданого 8 квітня 2015 року ( а.с. 5);

- рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2012 року з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, у розмірі 350 грн щомісячно;

- рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_3, позбавлено батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача встановлено проводити, починаючи з 25 квітня 2014 року (а.с.7-8).

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу збільшення розміру аліментів.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Така позиція викладена у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якому суд роз'яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд: постанова від 04 липня 2018 року в справі № 536/1557/17, провадження № 61-7584св18, постанова від 12 вересня 2018 року в справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про відмову в позові з урахуванням підстав позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2018 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета