Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/325/18 Головуючий у 1-й інст. Бабич С.В
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року під головуванням судді Бабича С.В.

у цивільній справі №290/325/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом. Просила стягнути на свою користь 2 000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що відповідач ОСОБА_4 умисно пошкодив сітку, яку вона поставила на межі суміжних з відповідачем земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_1. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона зазнала душевних страждань. Тому змушена звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, а саме: акту про пошкодження майна, складеному посадовими особами сільської ради; повідомленням Романівського відділення поліції на заяви щодо пошкодження майна; товарному чеку на придбання матеріалів для відновлення пошкодженої огорожі. Крім того, суд не звернув уваги на вимоги п.3 ч.2 ст.23 ЦК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 0,27 га. та 0,25 га., які розташовані в АДРЕСА_1. Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6).

Відповідач є суміжним землекористувачем.

Матеріали справи свідчать про те, що протягом тривалого часу між сторонами існує спір з приводу правильності встановлення межі між суміжними земельними ділянками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заявлених вимог.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК дказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК).

З метою позасудового врегулювання земельного спору розмір спірних земельних ділянок неодноразово обмірявся численними комісіями. Зокрема, із змісту повідомлення Романівської РДА від 01.08.2017 року вбачається, що між суміжними спірними ділянками встановлені межові знаки. На цій межі позивачкою зведено паркан із металевої сітки (довідка Великокозарської сільської ради №171 від 02.08.2018 року).

З акту, складеного сільським головою Великокозарської сільської ради Романівського району Житомирської області, вбачається, що 21 жовтня 2017 року ОСОБА_4 зруйнував паркан з дерев'яних стовпчиків та металевої сітки, побудований ОСОБА_3 на спірній межі сторін (а.с.10). Про неправомірні дії відповідача свідчить і висновок про результати звернення ОСОБА_3 до Романівського ВП Новоград-Волинського ВПГУНП в Житомирській області.

Тобто, факт пошкодження відповідачем належного позивачці майна, доведений. Надані позивачкою докази відповідачем не спростовані.

На придбання металевої сітки позивачкою витрачено 2000 грн., що підтверджується товарним чеком від 07.09.2017 року (а.с.15).

Зазначений доказ відповідачем також не спростований.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків, в тому числі, втрат, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За наведених обставин, на відповідача слід покласти обов»язок відшкодувати заподіяну ним шкоду в сумі 2000 грн.

Крім того, статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року в редакції Постанови Пленуму Верховного суду № 5 (v0005700-01) від 25 травня 2001 року) (надалі Постанови Пленуму).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру

немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану…(п.9 Постанови Пленуму).

Враховуючи обставини заподіяння відповідачем моральної шкоди (у зв»язку із пошкодженням майна), тривалість вимушених змін у житті позивачки та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК на відповідача слід покласти обов»язок по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 02 липня 2018 року скасувати, ухваливши нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2 114,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 13.09.2018 року.