Номер провадження 2/754/4113/18 Справа №754/3781/18
17 жовтня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого - судді - Панченко О.М.
при секретарі - Табачук Д.О.
за участі позивача - ОСОБА_1
представника позивача - адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку -
22.03.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04 червня 2004 року. У червні 2014 року до неї звернувся її онук - відповідач у справі з проханням зареєструвати місце його постійного проживання за місцезнаходженням належної їй на праві власності квартири, оскільки реєстрація йому необхідна для працевлаштування. Після цього він був зареєстрований в її квартирі за її згоди. Проте після цього в квартиру не заселявся, не проживав у ній, не цікавився нею, ніяких його речей в ній немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, просила про усунення перешкод в здійсненні нею права власності та користування квартирою, що належить їй на праві власності шляхом зняття його з реєстраційного обліку в ній.
Ухвалою суду від 02.04.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення.
Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про день та час розгляду справи за місцем його реєстрації.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого в судовому засіданні не заперечували позивач та її представник.
Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач по справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.2004 року. (а.с. 6).
На даний час в квартирі, що належить позивачу на праві власності зареєстровані позивач та відповідач у справі. (а.с. 11, 14).
Згідно актів ЖЕД №303, що складені відповідною комісією 19.01.2018 року, 22.08.2018 року відповідач у справі ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_1 але з 2015 року в ній не проживає.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Частиною 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи що факт реєстрації відповідача порушує права позивача як власника квартири, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 2,4,5, 13,76,81 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 яка належить їй на праві власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку в даній квартирі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові ви трати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.