Справа № 627/473/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Вовк Л.В.,

з участю секретаря - Казакової О.С.,

представника позивача-ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності ,

встановив :

В квітні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Олексіївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок.

В своїй заяві позивач вказала, що з 2007 р. проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який придбала у гр-на ОСОБА_2 без укладення договору купівлі-продажу. На вказаний житловий будинок право власності не зареєстровано та власник вказаного будинку їй невідомий. Вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років . Іншим шляхом , крім судового порядку , визнати право власності на будинок не можливо. Просила визнати право власності на житловий будинок за вище вказаною адресою.

Представник позивача за дорученням в судовому засіданні позов підтримав і просить його задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено , що житловий будинок по АДРЕСА_1 , відповідно до записів погосподарської книги №24 Олексіївської сільської ради , рахується за ОСОБА_3 Будинок збудований в 1959 р. та знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,17 га, яка не приватизована ,про що свідчить довідка Олексіївської сільської ради від 01.02.2018 р.

Відповідно до довідки КП « Краснокутське БТІ» від 17.04.2018 р. та технічного паспорта від 16.03.2018 р. , вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями існує по АДРЕСА_1 , але право приватної власності не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2018 року, у реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості на вище вказаний будинок відсутні.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олексіївка Краснокутського району Харківської області , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане Олексіївською сільською радою від 17.12.2003 року.

Після смерті ОСОБА_3 будинок ніхто не успадкував та за собою не зареєстрував. Єдиний спадкоємець ОСОБА_3 - син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт , посвідчений 17.11.2006 року секретарем Олексіївської сільської ради ,яким все своє майно заповідав ОСОБА_2

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.09.2018 року вбачається , що після ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

ОСОБА_2 без будь-яких правовстановлюючих документів на будинок , не маючи свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок продав його ОСОБА_1 , про що свідчать розписки про отримання коштів за проданий будинок.

Як зазначає актовий запис про смерть № 5780 від 26.04.2010 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

З акту від 27.09.2018 р., складеному депутатом Олексіївської сільської ради та 2 свідків , вбачається , що ОСОБА_1 дійсно проживає з 2007 року по АДРЕСА_1.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 пояснила суду, що їй відомо зі слів мешканців села , що у вказаному житловому будинку проживала ОСОБА_3 , після її смерті у будинку жив її син ОСОБА_4 ,який за життя склав заповіт на ОСОБА_2 та заповідав все йому майно. ОСОБА_2 без будь-яких правовстановлюючих документів на будинок продав його . Вона з 2007 року відкрито володіє житловим будинком та господарськими будівлями . На вказаний будинок ніхто не претендує.

Допитані по справі в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду , що дійсно у будинку по АДРЕСА_1 з 2007 року проживає ОСОБА_1 з 2007 року. Позивач відкрито та безперервно користується нерухомим майном більше 10 років. Власники будинку померли до володіння ним ОСОБА_1

Згідно пункту 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Положеннями статті 344 ЦК визначено ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах у всіх випадках не може бути власником, оскільки останній ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.

Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно до ст. 344 ЦК України є добросовісність, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

З підстав набувальної давності може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

Позивач є добросовісним володільцем спірного житлового будинку, оскільки при заволодінні нерухомим майном не знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності, а тому є підстави для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на цей будинок за набувальною давністю. Крім того , Олексіївська сільська рада не заперечує щодо визнання права власності на будинок за позивачем , будь-яких осіб ,які б заявляли свої вимоги щодо будинку, не має.

Керуючись ст. 344 ЦК України , ст.ст.10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вовк Л. В.