РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спільної сумісної власності , -

встановив:

Позивачка звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у майні спільної сумісної власності.

Позов мотивує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року індексний номер:24301453 земельна ділянка за кадастровим номером :01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці ОСОБА_3,14 м.Рівне, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2. 13.12.2017 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частку земельної ділянки. 22 травня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів їй вищезазначену земельну ділянку. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус написав роз"яснення №1421/02-14 від 22.08.2018 року, оскільки не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на землю. За життя ОСОБА_4 не здійснив виділ належної йому частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. А тому просила визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності у розмірі 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_2 та 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_4, померлому 13.12.2017 року.

Позивачка в судове засідання не зявилися, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, засвідчена нотаріусом, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову.

Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року індексний номер:24301453 земельна ділянка за кадастровим номером :01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці ОСОБА_3,14 м.Рівне, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2.(а.с.21).

ОСОБА_4 помер 13 грудня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18).

22 травня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку (частку в праві власності на земельну ділянку), що знаходиться за адресою: місто Рівне, вулиця Хвильового,14 заповів ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Згідно роз"яснення №1421/02-14 від 22.08.2018 року державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори 12 лютого 2018 року заведено спадкову справу № 55/2018 до майна померлого 13 грудня 2017 року ОСОБА_4. На заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку зазначено, оскільки не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на землю нотаріус не може вчинити нотаріальну дію.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Приписами ч.2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка субєкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала померлому, на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:027:0264, загальною площею 0,0569 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці ОСОБА_3,14 м.Рівне у розмірі 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_2 та 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_4, який помер 13 грудня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 370, 372, 1218, 1225, 1226, 1297 ЦК України, ст.ст. 86, 89 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у майні спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_4, який помер 13 грудня 2017 року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:027:0264, загальною площею 0,0569 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці ОСОБА_3,14 м.Рівне, становила у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:027:0264, загальною площею 0,0569 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вулиці ОСОБА_3,14 м.Рівне, становить у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач ОСОБА_5, місце проживання 33000, АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання 04205 м..Київ, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2018 року.

Суддя І.О.Гордійчук