ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/243/17Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/4817/63/18 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Щавурська Н. Б., Костів О. З.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю представника АТ КБ "ПриватБанк" - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року, ухвалене суддею Ромазаном В.В. у цивільній справі №597/243/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 782, 98 грн., з яких: 521, 37 грн. - заборгованість за кредитом, 10 956, 32 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 077, 53 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 727,76 грн. - штраф (процентна складова).

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до заяви №б/н від 16.11.2010 року відповідачка отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами, частково повертала кредит та сплачувала проценти за користування ним. Однак, свої обов"язки за кредитним договором не виконувала належним чином, останній платіж на погашення кредиту внесла у лютому 2014 року. У зв"язку із неналежним виконанням умов договору станом на 31 січня 2017 року утворилась вищевказана заборгованість.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки підписання ОСОБА_2 анкети-заяви саме 16.11.2010 року підтверджується Витягом з програмного комплексу Банку, відповідно до якого вбачається факт перебування 16.11.2010 року ОСОБА_2 у відділенні АТ КБ "ПриватБанк". Відповідне фото зафіксовано за допомогою Web-камери та зберігається в програмному комплексі банку ЕКБ, що в свою чергу вказує на те, що при підписанні анкети-заяви сталася технічна помилка щодо дати. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи позивача про те, що позичальник тривалий час користувався грошовими коштами, виконувала умови договору, частково сплачуючи заборгованість за договором та проценти за користування кредитними коштами, а отже визнала свої зобов'язання.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 у судове засідання не з"явилася. Судом вживалися передбачені главою 7 ЦПК України заходи щодо її належного повідомлення, справа неодноразово відкладалася у зв"язку з неявкою відповідачки.

Про судове засідання 10 жовтня 2018 року належним чином повідомлена представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Повідомлення про судове засідання 10 жовтня 2018 року о 15.30 год. у приміщенні Тернопільського апеляційного суду вручено особисто ОСОБА_4 за двома адресами, які зазначалися нею у суді першої інстанції : АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Згідно наявної у матеріалах справи нотаріально посвідченої довіреності від 27.06.2017 року, яка зберігає чинність до 27.06.2020 року, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх судах, в тому числі у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За таких обставин, ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ "ПриватБанк" Рокетської С.В., яка доводи апеляційної скарги підтримала, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задовленні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували укладення кредитного договору саме 16 жовтня 2010 року; анкета-заява ОСОБА_2 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг датована та підписана нею 16 листопада 2011 року, а тому не може свідчити про те, що кредитні відносини виникли ще 16 жовтня 2010 року, тобто за рік до підписання анкети. Розрахунок заборгованості проведений з 15 березня 2011 року, що суперечить даті, зазначеній в заяві-анкеті, яка є підставою виникнення кредитних відносин. Позивачем не підтверджено суму кредитного ліміту, встановленого на кредитну картку. Виписка із особового рахунку відповідача не свідчить про факт укладення із ним кредитного договору в розумінні ст. 1054 ЦК України. Датою першої операції із наданої позивачем виписки є 15 листопада 2011 року, тоді як анкета-заява підписана відповідачкою 16 листопада 2011 року. Кредитний ліміт у вказаній виписці зазначено у розмірі 500,00 грн, а не 800,00 грн., як це вказано у позові.

До таких висновків суд першої інстанції прийшов у зв"язку із неповним з"ясуванням обставин справи. Висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_2, ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка "Універсальна"/ Gold - 2000 грн.

Анкета-заява підписана особисто ОСОБА_2, свого підпису остання у суді першої інстанції не заперечувала, як і не заперечувала отримання та використання нею платіжної картки "Кредитка Універсальна".

ОСОБА_2 у зв"язку із укладенням шлюбу 27.04.2017 року змінила прізвище на ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.04.2017 року.

Підписавши заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ОСОБА_2 погодилася на те, що ця заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Тарифами, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг є невід"ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Пунктом 1.1.1.45. Умов визначено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

За змістом п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов, відповідачка надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Кредитний ліміт протягом 2010-2014 років змінювався та складав суму від 500 грн. до 800 грн., про що свідчить довідка про зміну умов кредитування (а.с.187 зв).

Кредитні кошти ОСОБА_2 отримала та використовувала, про що свідчить виписка з рахунку ОСОБА_2 по карті НОМЕР_3, однак зобов"язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконала належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин наявні підстави для стягнення суми заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитними коштами.

Разом з тим, оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах, колегія суддів приходить до висновку, що він є необгрунтованим та не відповідає умовам договору, зазначені банком суми процентів є завищеними.

Так, з врахуванням розміру кредитного ліміту від 500 грн. до 800 грн., суми неповернутого кредиту 521, 37 грн., періоду існування заборгованості та розміру процентної ставки, який змінювався (30%, 34,8% та 43,2%), шляхом математичного обрахунку в результаті не виходить сума 10 956, 32 грн.

Яким чином та за допомогою яких математичних формул, з врахуванням яких умов кредитного договору банк обрахував зазначену у позові суму процентів, у матеріалах справи не наведено і не цього не зміг пояснити у судовому засіданні представник позивача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, станом на 3.12.2013 року відсутня заборгованість ОСОБА_2 за кредитом та за процентами.

Станом на 31.08.2014 року загальний розмір заборгованості за кредитом складав 521, 37 грн. (сума колонок 3 та 5) і в подальшому уже не змінювався.

Загальний розмір заборгованості за процентами станом 31.08.2014 року складав 194 грн. 60 коп.

Починаючи з 1 вересня 2014 року, колегією суддів проведено власний розрахунок суми процентів, виходячи із відсоткової ставки 34, 80 % річних з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року, та 43, 20 % річних, починаючи з 1.04.2015 року, та такою формулою:

сума заборгованості за кредитом 521, 37 грн. х відсоткову ставку / 100 = сума річних процентів; сума річних процентів : 360 днів у році згідно з Умовами надання банківських послуг = сума процентів за один день; сума процентів за один день х кількість днів у відповідному місяці = сума процентів за відповідний місяць.

Обрахуваний за такою формулою розмір заборгованості по процентах складає 838, 84 грн.

Так, з 1.09.2014 року по 31.03.2015 року (212 днів), розмір процентів складає 106, 85 грн. (521, 37 грн. х 34,80% / 100= 181, 43 грн. річних процентів; 181, 43 грн. : 360 днів у році згідно умов кредитного договору=0,50 грн. процентів у день; 0,50 грн. х 212 днів=106, 85 грн.).

З 1.04.2015 року по 31.01.2017 року (853 дні) розмір процентів складає 537, 39 грн. (521, 37 грн. х 43,20% / 100= 225, 23 грн. річних процентів; 225, 32 грн. : 360 днів у році згідно умов кредитного договору=0,63 грн. процентів у день; 0,63 грн. х 853 дні=537, 39 грн.).

Саме така формула обрахунку відсотків відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Підсумувавши 194, 60 грн. заборгованості по процентах станом на 31.08.2014 року та обчислені за наступні періоди суми процентів 106, 85 грн. та 537, 39 грн., отримаємо загальну суму заборгованості по процентах 838, 84 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідачки слід стягнути заборгованість по кредиту у розмірі 521, 37 грн. та заборгованість по процентах у сумі 838, 84 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у сумі 3077, 53 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 727, 76 грн. - процентна складова, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, викладених у Довідці про умови кредитування, а також п.1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, нарахування пені відбувається за кожен день прострочення.

В той же час, відповідно до п.1.1.5.20 Умов кредитного договору за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний заплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії.

Враховуючи зазначені норми закону, а також ту обставину, що умовами договору штраф і пеня передбачені за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а тому їх одночасне застосування є неможливим в силу ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим за результатами перегляду справи № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, №6-1374цс17 від 11.10.2017 року.

Окрім цього, зазначаючи у позові вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості за пенею та комісією у сумі 3077, 53 грн. позивач не вказав, представник у судовому засіданні не зміг уточнити і з матеріалів справи неможливо встановити, які суми із загальної 3077, 53 грн. є пенею, а які - комісією, за які послуги нарахована ця комісія та чому вона включена до пені.

Як вбачається з довідки про умови кредитування, щомісячна комісія за кредитне обслуговування - відсутня.

З врахуванням наведеного, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені та комісії слід відмовити, стягнувши неустойку у вигляді штрафу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково, стягнувши з заборгованість за кредитним договором від 16.11.2010 року у загальному розмірі 2 587, 97 грн., з яких:

521, 37 грн. - заборгованість за кредитом;

838, 84 грн. - проценти за користування кредитними коштами;

1227, 76 грн. - штраф (500 грн. фіксована частина та 727, 76 грн. процентна складова).

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявних у справі квитанцій, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600 грн. та за подання апеляційної скарги - 2400 грн. Тому з відповідачки слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 4000 грн., враховуючи, що він сплачений позивачем у мінімальному розмірі.

Наведені у суді першої інстанції доводи відповідачки ОСОБА_2 про те, що банківську картку ПриватБанку "Кредитка Універсальна" вона використовувала виключно як платіжну та не користувалася кредитним лімітом, у справі відсутні докази отримання відповідачкою кредиту, колегія суддів оцінює критично, оскільки із виписки з рахунку ОСОБА_2 (основна карта НОМЕР_3) вбачається, що здійснюючи покупки з використанням картки Кредитка Універсальна, а також отримуючи готівку у банкоматі, вона використовувала крім власних, також і кредитні кошти.

Так, наприклад, 17.09.2011 року ОСОБА_2 отримала в банкоматі 3400 Львів готівкові кошти у сумі 2000 грн. Після цієї операції залишок на її рахунку складав 295 грн. Наступна операція була здійснена 24.09.2011 року - отримання готівкових коштів у банкоматі 2790 Тернопіль у сумі 800 грн. Отже, при наявності на рахунку 295 грн. ОСОБА_2 отримала в банкоматі 800 грн., що свідчить про використання нею саме кредитних коштів.

Щодо розбіжностей у даті укладення між сторонами договору, а саме 16.11.2010 року, як про це зазначає позивач, чи 16.11.2011 року, як зазначено у заяві-анкеті, на які у суді першої інстанції відповідачка посилалася як на одну із підстав заперечення проти задоволення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів враховує, що отримання картки ПриватБанку "Кредитка Універсальна", її використання та свого підпису у заяві-анкеті про надання банківських послуг ОСОБА_2 не заперечувала, як і не посилалася на те, що отримувала ще будь-які інші платіжні картки ПриватБанку чи укладала із позивачем декілька договорів.

Довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти "Кредитка Універсальна" підписана особисто ОСОБА_2 16.11.2010 року.

Рух коштів по рахунку з використанням платіжної картки здійснювався до 16.11.2011 року, в тому числі переказ готівки з інших карток на картку ОСОБА_2 (наприклад, 15.09.2011 року переказ готівки у сумі 1200 грн. від ОСОБА_5), здійснювалося зняття готівки у банкоматах - 19.05.2011 року на суму 300 грн., 17.09.2011 року на суму 2 000 грн., 24.09.2011 року на суму 800 грн, та багато інших операцій, в тому числі й розрахунок карткою у магазинах при покупці товарів, що свідчить про укладення між сторонами договору та отримання відповідачкою ОСОБА_2 платіжної картки і її використання до 16.11.2011 року.

У суді першої інстанції представник відповідачки не пояснила та не підтвердила відповідними доказами, яким чином без укладення договору до 16.11.2011 року і без отримання картки вона здійснювала операції по рахунку у ПАТ КБ "ПриватБанк".

Наведені обставини підтверджують доводи позивача про те, що дата "16.11.2011 року" у заяві-анкеті є технічною помилкою, договір між сторонами був укладений 16.11.2010 року, про що свідчить значна кількість операцій по рахунку ОСОБА_2 з використанням платіжної картки протягом 2011 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає у АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 16.11.2010 року у сумі 2 587, 97 грн., з яких 521, 37 грн. - заборгованість за кредитом, 838, 84 грн. - заборгованість за відсотками, 1227, 76 грн. - штрафи.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає у АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) понесені судові витрати у розмірі 4 000 грн. у зв"язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2018 року.

Головуюча

Судді: