ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м.Харків

справа № 638/1139/18

провадження № 22-ц/818/164/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

боржники - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2018 року, постановлену під головуванням судді Шишкіна О.В. в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2018 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу та відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на боржників.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що до заяви про видачу судового наказу заявником було додано крім інших додатків також і копію договору про надання житлово-комунальних послуг від 28.11.2006 року, який є чинним на даний час. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані усі обставини у справі, підстави для відмови у видачі судового наказу відсутні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України - не надана копія дійсного договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що у серпні 2018 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.2-4).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В додатках до заяви вказано, що при подачі заяви про видачу судового наказу, заявником надано також копію публічного договору про надання житлово-комунальних послуг із змінами та доповненнями (а.с.5).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не вказав причини неврахування наявності копії публічного договору про надання житлово-комунальних послуг, наданих заявником, та помилково прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав ненадання копії дійсного договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються фактичними обставинами справи.

Посилання апелянта на покладення судових витрат на боржників не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду заяви по суті заявлених вимог. Наразі розглянуто процесуальне питання. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості стягнути судові витрати з боржників на користь заявника, оскільки не вирішено спір по суті заявлених вимог.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» - задовольнити частково.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2018 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук