Справа № 457/453/18
провадження №2-з/457/18/18
УХВАЛА

31 серпня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретаря Мазурика В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

До суду поступила заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій вона просить Заборонити ОСОБА_3, та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні чи будь-які інші роботи на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Т. Шевченка, 19 (кадастровий номер :01:011:0044); заборонити ОСОБА_3, та будь-яким іншим особам здійснювати підприємницьку або будь-яку іншу діяльність на добудованому до будинку літньому майданчику, що розташований на земельній ділянці, за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Т. Шевченка, 19 (кадастровий номер :01:011:0044).

ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову мотивує тим, що їй, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Львівська область., м. Трускавець, вул. Шевченка Т., буд. 19 (кадастровий номер :01:011:0044). На цій земельній ділянці знаходиться житловий будинок, якому присвоєна адреса: Львівська область, м. Трускавець, вул. Шевченка Т., буд. 19. Заявнику належить 39/100 частки цього будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 30.10.2008 року. Інша частина будинку, а саме 61/100 належить ОСОБА_3. З березня 2018 року ОСОБА_3, без її згоди, розпочала здійснювати будівельні роботи на їх спільній земельній ділянці, зокрема біля входу у підвальне приміщення, вибрано ґрунт із земельної ділянки біля однієї сторони будинку, залито новий фундамент для монтажу покрівлі біля входу у підвальне приміщення, встановлюється металевий каркас та проводяться інші будівельні роботи для розширення підвального приміщення. Усі ці будівельні роботи проводяться без згоди заявника на земельній ділянці, яка належить їй на праві спільної сумісної власності. На звернення заявника до іншого співвласника про надання їй для ознайомлення необхідні дозволи, які дають право ОСОБА_3 здійснювати будь- які будівельні та інші роботи на спільній земельній ділянці ОСОБА_3 не надала, що вказує на те, що у ОСОБА_3 відсутні усі необхідні дозволи на здійснення будівельних робіт. 16.04.2018 року у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області була зареєстрована заява про здійснення позапланової перевірки обєкта будівництва, проте досі жодних дій ДАБІ у Львівській області не здійснило. Перед початком здійснення будівельних робіт на спільній земельній ділянці ОСОБА_3 зобовязана була погодити усі свої дії з заявником та зобовязана була отримати усі необхідні дозволи на здійснення» будівельних робіт на спільній земельній ділянці, проте цього не зробила та фактично почала захоплювати частину моєї земельної ділянки, що належить заявнику на праві власності. З метою захисту її прав на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Львівська область., м. Трускавець, вул. Шевченка Т., буд. 19 (кадастровий номер :01:011:0044) вона змушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу добудови до будинку. ОСОБА_3, на даний час проводить будівельні роботи на спільній земельній ділянці та вчиняє дії щодо її захоплення з метою збільшення площі підвального приміщення. Тому, з метою ефективного захисту її порушеного права та зупинення самовільного захоплення земельної ділянки, що проявляється у вигляді продовження проведення будівельних робіт біля будинку, що знаходиться на спільній земельній ділянці вважає, що необхідно забезпечити позов до предявлення позову. Окрім того невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду, а саме прийняте рішення не зможе відновити порушені права Позивача

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд при розгляді заяви про забезпечення позову має пересвідчитись, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен встановити чи дійсно є необхідність у застосуванні відповідних заходів.

Судом встановлено, що позивачем до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.153 ЦПК України, с у д

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_4