Справа №266/3035/18
Провадження№ 2/266/763/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» про визнання права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Автоматизованою системою документообігу суду дана цивільна справа була передана до провадження судді Сараєву І.А.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно Коментарю до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з'їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням ОСОБА_4 суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно памятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд справи ….. незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та свобод….».

У рішенні ОСОБА_4 суддів України № 36 від 12.05.2016 року розяснено, що в разі виникнення конфлікту інтересів, який може бути врегульований в процесуальний спосіб (відвід, самовідвід), суддя врегульовує його самостійно без повідомлення про таке ОСОБА_4 суддів України.

З позовної заяви вбачається, що спір виникає з приводу квартири АДРЕСА_1, в якій на день своєї смерті проживав ОСОБА_5, якого я особисто знав протягом тривалого часу, який працював судовим розпорядником Приморського районного суду м. Маріуполя, з яким підтримував дружні стосунки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Таким чином, з метою виключення будь-якого сумніву в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи з боку сторін чи інших осіб, що беруть участь у справі, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 20, 23 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заявити про самовідвід судді Сараєва І.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» про визнання права користування жилим приміщенням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сараєв І. А.