Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 140/2902/16-ц

провадження № 61-600св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке»,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області

від 02 червня 2017 року у складі судді Алєксєєнка В. М. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року у складі колегії суддів:

Голоти Л. О., Кучевського П. В., Рибчинського В. П.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» (далі - ТОВ «Ситковецьке») про стягнення коштів у розмірі 4 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов договору про надання поворотної фінансової допомоги від 01 березня 2013 року вона позичила кошти у розмірі 220 000,00 грн фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 (далі -

ФОП ОСОБА_11.) у строк до 01 березня 2014 року. У зв'язку із невиконанням останнім умов договору, 03 березня 2014 року укладено між нею та

ФОП ОСОБА_11 та ТОВ «Ситковецьке» тристоронній договір, відповідно до умов якого відбулась заміна боржника і внаслідок якої товариство повинно сплатити їй кошти у розмірі 220 000,00 грн у строк до 31 грудня 2014 року. На виконання вимог указаного договору товариством на користь позивача було перераховано кошти у загальній сумі 216 000,00 грн, проте залишився несплачений борг у сумі 4 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 4 000,00 грн.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Ситковецьке» на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі

4 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем виконано частково свої зобов'язання за договором від 03 березня 2014 року у зв'язку із чим підлягає стягненню сума несплаченого боргу.

У листопаді 2017 року ТОВ «Ситковецьке» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи.

У березні 2018 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

16 березня 2018 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України

2004 року),дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 коштів, не сплачених відповідачем на виконання вимог договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики), враховуючи те, що за вказаним договором

ТОВ «Ситковецьке» є новим боржником та частково не виконало своє зобов'язання.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська