Ухвала

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 758/4884/17-ц

провадження № 61-13426св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державний вищий навчальний заклад «Київський університет управління та підприємництва»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у складі судді Супрун Г. Б. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що із 06 червня 2012 року по 11 вересня 2013 року вона працювала на посаді в.о. доцента кафедри суспільних і політичних дисциплін у Державному вищому навчальному закладу «Київський університет управління та підприємництва» (далі - ДВНЗ «КУУП»). 11 вересня 2013 року звільнена з роботи на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору, проте остаточного розрахунку на день звільнення проведено не було.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року стягнуто з ДВНЗ «КУУП» на її користь суму заборгованості яка існувала при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період

із 12 вересня 2013 року по 10 грудня 2013 року та моральну шкоду. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2014 року змінено рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року, а саме зменшено розмір моральної шкоди з 3 000,00 грн до 500,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішення суду виконано 09 вересня 2014 року.

У подальшому, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня

2014 року стягнуто з ДВНЗ «КУУП» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за інший період, а саме за період із 12 грудня 2013 року по 08 вересня 2014 року та моральну шкоду. Оскільки вказане судове рішення не виконане, посилаючись на положення статей 115, 116, 117 КЗпП України, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 09 вересня 2014 року по 23 жовтня 2017 року, за 783 робочих дні у розмірі 167 283,50 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є безпідставними.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Подільського районного суду м. Києва

від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі немає.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів є незаконними, оскільки факт остаточного розрахунку не доведено, документів на підтвердження повного розрахунку з позивачем не існує, копія наказу про звільнення та копія трудової книжки позивача не є доказами повного розрахунку при звільненні і не встановлюють цей факт, отже, є порушенням частини шостої статті 81 ЦПК України, адже суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик