Справа № 460/5128/15-ц
Провадження №2/460/248/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря -Козака О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ПрАТ Страхової компанії «ВУСО» до ОСОБА_1, з участю третьої особи МТСБ України про відшкодування шкоди, в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, з участю третьої особи МТСБ України про відшкодування шкоди, в порядку регресу.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 07 жовтня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС3152945, відповідно до якого страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля "Suzuki Swift" - НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

29.04.2014 року о 19 год. 45 хв. в м.Львові по вул. Городоцька, 240 трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Renault Koleos" р.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, який зазнав технічних пошкоджень.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 03.06.2014 року в справі №460/1457/14-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до звіту та оцінки транспортного засобу №3, оцінка вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складає 11 498 грн. 80 коп..

ПрАТ «СК «ВУСО» було відшкодовано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування в сумі 11 498 грн. 80 коп.. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до ст.25 ЗУ «Про страхування», ст.35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі страхового акту № 37-24 від 12.01.2015 року та звернення ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про відшкодування, яке було відшкодовано потерпілій особі на підставі договору добровільного страхування №06/6758272/1403/13 та страхового акту № від 22.09.2014року та підтверджується платіжним дорученням №125 від 13.01.2015 року.

У зв'язку з цим, що відповідач не повідомив ПрАТ СК "ВУСО" про настання страхової події на протязі трьох робочих днів після виплати страхового відшкодування на користь ПрАТ "СК "Провідна", у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшодування завданої шкоди в порядку регресу.

Просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія "ВУСО" 11 498 грн. 80 коп. спричиненої шкоди (в порядку регресу). Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія "ВУСО" судовий збір в розмірі 1 218 грн..

В подальшому на адресу суду було скеровано позовну заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія "ВУСО" 13 446 грн. 10 коп. спричиненої шкоди (в порядку регресу). Збільшення позовних вимог мотивує тим, що 08.06.2016 року Господарським судом м.Києва було ухвалено рішення, на підставі якого за винними діями ОСОБА_1 по вказаних страхових виплатах з ПрАТ "СК "ВУСО" стягнуто ще 1 947.30 грн..

В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав письмову заяву, у якій просить дану цивільну справу розглядати у його відсутності, заявлені збільшені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав письмову заяву, у якій просить дану цивільну справу розглядати у його відсутності та письмові заперечення, у яких вказує на те, що між ПрАТ "СК"Вусо" та ним 07.10.2013 року було укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС3152945, відповідно до якого страховик зобов"язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров"ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля НОМЕР_2.

29.04.2014 року, о 19 год. 45 хв. в м.Львові по вул. Городоцька, 240 трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під його керуванням та автомобіля марки "Renault Koleos" р.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 За даним фактом було складено адміністративний протокол АБ№332868, на підставі якого 03.06.2014 року Яворівським районним судом Львівської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. В період з 19 год. 45 хв. по 21 год. 00 хв. 29.04.2014 року він по телефону гарячої лінії, який був вказаний в договорі страхування неодноразово повідомляв позивача про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди надавши вичерпну інформацію про осіб за участю яких відбулося ДТП.

Крім цього, неодноразово просив скерувати на місце події аварійного комісара, який би міг надати якісну допомогу на місці події, однак, позивач зобов"язань за договором не виконав, на місце події не прибув.

Як виявилось в подальшому, позивач 07.10.2013року під час укладення з ним договору страхування в супереч вимогам 17.5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надав йому бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБ України зразка. Жодного разу з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивач не звертався до нього з вимогою надати ще якусь додаткову інформацію, окрім тої яку він надав по телефону в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а законом не передбачено чіткої вимоги щодо форми відправлення письмового повідомлення.

Також, покликається на те, що він отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням №035690 виданого 05.08.2015 року, а позовна заява про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП (в порядку регресу) направлена до суду 26.12.2015 року. Тобто станом на цей час він вже перебував в статусі учасника бойових дій і відповідно до Закону України від 01.07.2004 р. №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода заподіяна потерпілій особі повинна відшкодуватись за рахунок МТСБУ.

Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт „г" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961).

У встановлених Законом № 1961 випадках, Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод та визнаних учасниками бойових дій за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі № 1961 передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов'язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а МТСБУ, відповідно, МТСБУ зобов'язано відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну потерпілих. Для учасників бойових дій, що визначені законом умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону № 1961, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Крім цього, просить врахувати те, що сам факт настання страхового випадку ніким не оспорювалося, і такий зафіксований правоохоронними органами, його визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Позивач визнав сам факт ДТП сплатив страхове відшкодування, тому ненадання повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразку не може бути підставою для стягнення шкоди в порядку регресу, оскільки позивач був належно повідомлений про факт ДТП особисто ним, в телефонному режимі, по телефону гарячої лінії. Враховуючи те, що він не мав бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а в період з 28.12.2014р. по 24.01.2015р. з 21.07.2015р. по по 18.08.2015р. безпосередньо брав участь а АТО в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідками №7828 від 18.08.2015 року та №1/1721 від 23.01.2015 року, являється учасником бойових дій, посвідчення серії НОМЕР_5 від 05.08.2015 року. Тобто, в цей період перебував за межами м.Львова, а представництво ПАТ СК «Вусо» є тільки у Львові. В населених пунктах зони АТО відсутній Інтернет через що неможливо було завантажити бланк повідомлення про ДТП встановленого зразка та роздрукувати його за допомогою оргтехніки.

Враховуючи те, що позивач порушив вимоги п. п. 34.1, 34.2 ст. 34 ЗУ " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому в позові про стягнення з нього суми завданої майнової шкоди в порядку регресу слід відмовити.

Представник третьої особи МТСБ України в судове засідання не з"явився причини неявки суду не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 3152945, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля "Suzuki Swift" - НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорювалося і не спростовувалося, представником позивача 07.10.2013 року при укладенні договору страхування №АС3152945 від 07.10.2013 року з ОСОБА_1 всупереч вимогам 17.5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надав останньому бланк повідомлення про

дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБ України зразка.

29.04.2014 року, о 19 год. 45 хв. в м.Львові по вул. Городоцька, 240 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Renault Koleos" р.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 03.06.2014 року в справі 460/1457/14-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, дана постанова не оскаржувалась і набрала законної сили.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24.06.2014 року на підставі заяви ПрАТ СК "Провідна" виконавцем СПД ОСОБА_3 було проведено оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки "Renault Koleos" р.н.з. НОМЕР_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_6, станом на дату оцінки, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 11 498,80 грн..

09.10.2014 року ПрАТ "СК "Провідна" звернулося із заявою до ПАТ "Страхова Компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди в порядку регресу /суброгації в розмірі 13 446.10 грн..

12.01.2015 року ПрАТ СК "ВУСО" було складено страховий акт №37-24 до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3152945 від 08.10.2013 року, відповідно до якого, було здійснено страхове відшкодування на користь ПрАТ СК "Провідна" в сумі 11 498,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №125 від 13.01.2015 року.

Відповідно до рахунку-фактури №СПД-000337 від 03.07.2014 року наданого СПД-ФО ОСОБА_4 фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки "Renault Koleos" р.н.з. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП становить 13 446.10 грн..

08.06.2016 року Господарським судом міста Києва у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення страхового відшкодування ухвалено рішення за винними діями ОСОБА_1 стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Страхова компанія "ВУСО" на користь ПАТ "Страхова компанія "Провідна" суму в розмірі 1 947.30 грн. страхового відшкодування та 1 378 грн. судового збору. Дане рішення набрало законної сили 22.06.2016 року, тому суд в цьому випадку застосовує вимоги ч.4 ст.82 ЦПК України.

Як вбачається із стаття 33 Закону України «Про обов'зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, - учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально; проінформувати один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; вжити всіх можливих заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані зберегти транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір,

доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт. (Пункт 33.2 статті 33 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2902-IV (2902-15) від 22.09.2005) Під час оформлення відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду працівники

органів Міністерства внутрішніх справ України встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди.

Згідно ст.38 Закону України «Про обов'зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г)якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху ( 1306-2001-п ); ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини.

Також, відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, має право зворотної вимоги до цієї особи тільки у разі встановлення в її діях складу злочину за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили. Батьки (усиновлювачі), опікун або піклувальник, а також заклад або особа, що зобов'язані здійснювати нагляд за малолітньою або неповнолітньою особою, які відшкодували шкоду, завдану малолітньою або неповнолітньою особою чи фізичною особою, яка визнана недієздатною, не мають права зворотної вимоги до цієї особи.

Дійсно, відповідно до вимог закону позивач (страховик) має право, у випадку неповідомлення його відповідачем (страхувальником) без поважних причин у передбачені законом терміни, на зворотну вимогу у розмірі виплаченого відшкодування.

Однак, при застосуванні вказаних норм закону слід враховувати, зокрема, правові позиції Верховного Суду України, що висловлені у Постановах, за наслідками розгляду справ є обов'язковими до застосування.

З правових висновків Верховного Суду України у справах №6-186цс16 від 30.03.2016 року та №6-1613цс16 від 31.05.2016 року вбачається, в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати

страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Тобто дані норми вказують на право страховика щодо подання такого позову, а не необхідність безумовного стягнення сум в порядку регресу.

Крім цього, як вбачається із правових висновків Верховного Суду України, - наведеними вище правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про дорожньо-трансполртну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді,

притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Факт настання страхового випадку встановлено, і відповідача, як особу, винну в ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрАТ "СК "ВУСО" сплатило страхове відшкодування на підставі судового рішення, оскільки ним заперечувався факт укладення договору страхування, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком на підставі судового рішення, не перевищував ліміту відповідальності страховика, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, що відповідає правовому висновку викладеному Верховним Судом України від 16.09.2018 року.

Крім цього як встановлено в судовому засіданні, відповідач у передбачені Законом строки повідомив про факт дорожньо-транспортної пригоди позивача, а саме у день дорожньо-транспортної пригоди . В цей день працівниками ДАІ було складено протокол, на підставі якого 03.06.2014 року суддею Яворівського районного суду Львівської області Гоцко В.І. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка була скерована на адресу страхової компанії, тобто позивачу було відомо про факт ДТП за участю застрахованого автомобіля, що не заперечив позивач, а навпаки підтвердив, а отже слід вважати, що позивач був повідомлений про факт ДТП.

Зважаючи на викладене слід прийти до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 128, 206, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ПАТ Страхової компанії «ВУСО» до ОСОБА_1, з участю третьої особи МТСБ України про відшкодування шкоди, в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: Швед Н.П.