Справа № 559/550/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Дубно справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідача) на його користь 55569 грн. 61 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.02.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 18.03.2018 він має заборгованість в сумі 55569 грн. 61 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 3419, 83 грн., за відсотками за користування кредитом 45827, 42 грн., за пенею та комісією 3200 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 2622, 36 грн. (відсоткова складова).

Справа розглядається у спрощеному провадженні, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а.с. 41).

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, показав, що дійсно брав кредит на лікування, по можливості його погашав. Про підвищення відсоткової ставки його ніхто не повідомляв, тому не згідний із заявленою сумою процентів за користування кредитом. Не визнає також позовні вимоги в частині стягнення пені.

Заслухавши відповідача, дослідивши докази, суд робить наступні висновки.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.02.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7, 8).

Згідно Розрахунку, наданого банком, прострочена заборгованість за кредитом виникла 22.03.2014, тому кількість прострочених днів по кредиту станом на 18.03.2018 складає 1446 (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Отже, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позовні вимоги підлягають до задоволення на суму 3419, 83 грн.

Щодо відсоткової ставки, яка збільшена банком з 30,00 % до 43,20% станом на 18.03.2018, суд враховує наступне.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідачка же згоди на підвищення відсоткової ставки з 30, 00 % до 43,2% річних не надавала.

Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 03.02.2014, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять.

Статтею1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредит брався під 30, 00 % річних, але банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 43,20 % річних. Банк просить стягнути заборгованість, де тіло кредиту 3419, 83 грн., а відсотки за користування кредитом 45827, 42 грн., тобто відсотки у 13 разів вищі, ніж отриманий кредит, що для суду є очевидно не справедливим.

Враховуючи, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає не доведеним факт узгодження підняття відсоткової ставки.

Тому, суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30, 00 % на рік.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 днів у році, тому і розраховано заборгованість за відсотками за наступною формулою :

(А1*0,3*А2)/360 днів=Х, де А1 це тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення.

Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 1446 днів прострочення.

Отже, (3419, 83 грн*0,3*1446 дні)/360днів=4120, 89 грн.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають відсотки у розмірі 4120, 89 грн. Отже і розмір штрафу (процентна складова), відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, становитиме 377, 04 грн.

Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 3200 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов»язань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором,- свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015.

Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору.

Загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними за період від 03.02.2014 до 18.03.2018, складає 8417 грн. 76 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом 3419, 83 грн., за відсотками за користування кредитом 4120, 89 грн., а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 377, 04 грн. (відсоткова складова).

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 15 %. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк":

- заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.02.2014 у розмірі 8417 (вісім тисяч чотириста сімнадцять) грн. 76 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом 3419, 83 грн., за відсотками за користування кредитом 4120, 89 грн., а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 377, 04 грн. (відсоткова складова).

- судові витрати в розмірі 266 (двісті шістдесят шість) грн. 41 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" - місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, , рах. № 3111, МФО №305299.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 19.10.2018.

Суддя: