Провадження № 22-ц/802/50/18 Категорія: 30 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря судового засідання- Губарик К. А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у розмірі 605 025 грн, покликаючись на положення ст.ст.69,70 СК України та ст.1191 ЦК України.

В ході попереднього розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про забезпечення судових витрат відповідача шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. Клопотання подане на підставі ч.4 ст.135 ЦПК України та обгрунтовано зокрема тим, що позивач не є громадянином України і не має в Україні ні зареєстрованого місця проживання, ні належного йому майна, а також, що заявлений позов у даній справі має ознаки завідомо безпідставного та ознаки зловживання правом на позов.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 задоволено, зобов'язано позивача ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Луцького міськрайонного суду на протязі 10 днів 50000 грн для забезпечення відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв'язку із розглядом даної справи та надати про це суду відповідні докази.

06 серпня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача про залишення позову без розгляду в порядку ч. 6 ст. 135 ЦПК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2018 року клопотання задоволено. Позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали суду від 24 липня та 06 серпня 2018 року та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не було доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. При постановленні ухвал судом не взято до уваги, що стороною відповідача не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених відповідачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, судом не було враховано, що оплата послуг повинна бути співмірною із складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим на їх виконання, та обсягом наданих послуг.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали суду від 24 липня 2018 року повернуто особі, яка її подала, з підстав, передбачених п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, а щодо оскарження ухвали суду від 06 серпня 2018 року апеляційне провадження відкрито.

Від відповідача ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому подану апеляційну скаргу вона не визнає та вважає її необгрунтованою. Просить ухвалу суду від 06 серпня залишити без змін.

Відповідно до п.8 ст.1 Перехідних положень ЦПК України і п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 р. було ліквідовано Апеляційний суд Волинської області та утворено Волинський апеляційний суд.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи суду та негайно передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи для розгляду даної справи визначено відповідну колегію суддів, яка ухвалою від 09 жовтня 2018 року призначила справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду від 06 серпня 2018 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у визначений судом строк не виконано вимоги ухвали суду від 24 липня 2018 року, зокрема, не внесено на депозитний рахунок суду кошти для забезпечення витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що є підставою для залишення її без розгляду відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Як встановлено матеріалами справи, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2018 року зобов'язано позивача внести на депозитний рахунок суду на протязі 10 днів з дня отримання ухвали суду грошову суму для забезпечення відшкодування витрат відповідача в розмірі 50 000 грн та надати відповідні докази суду.

Зазначену ухвалу суду представник позивача ОСОБА_1 отримав 24 липня 2018 року, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи ( а.с. 168).

У встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 24 липня 2018 року не виконані, докази внесення на депозитний рахунок суду коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу позивачем у даній справі суду не надано.

Витрати, пов'язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України).

Як роз'яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013).

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 135 ЦПК України суд може зобов'язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов'язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат). Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов'язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв'язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Згідно з ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Із ч. 6 ст.135 ЦПК України вбачається, що у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на здійснених витрат адвокатом ОСОБА_2 суду першої інстанції було надано наступні документи: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, договір про надання правничої допомоги № 30/01/18 від 30 січня 2018 року; квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 30 січня 2018 року про отримання адвокатом плати у розмірі 50 000 грн. ( а.с. 42-44).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах даної цивільної справи від позивача чи його представника не надходило до суду жодних клопотань чи заяв щодо зменшення або розстрочки виплати по забезпеченню витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги в частині обмеження його права на доступ до правосуддя колегією суддів не береться до уваги, оскільки ч. 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Крім того, додатковою гарантією щодо зловживань сторонами правом, передбаченим ст. 135 ЦПК України, є частина 7 даної статті.

Частиною 7 статті 135 ЦПК України передбачено, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п'яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді