Номер провадження: 22-ц/785/1353/18
Номер справи місцевого суду: 520/6113/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м. Одеса

Справа №520/6113/17

Провадження №22-ц/785/1353/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Луняченка В.О. 04 жовтня 2017 року в м. Одеса,-

встановив:

У травні 2017 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся з позовом до суду про відшкодування коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг і посилався на те, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні праці та соціальної політики, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі-грошова допомога), призначеної відповідно до Порядку надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМ України від 1 жовтня 2014 року №505, з 14.09.2015 року по 28.04.2016 року. Розмір допомоги становив 8886,58 гривень,

У своїй заяві ОСОБА_2 зазначила, що ані в неї, ані у будь-кого з членів сім'ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою відмови у призначені щомісячної адресної допомоги.

Однак, актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19.10.2016 року № 041-11/105, встановлено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26.05.2016 №29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. ОСОБА_2 мала кошти на депозитних банківських рахунках, відкритих з 01.09.2015 році в банківських установах у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Позивач просив стягнути з відповідача - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Л.Толстого, 7, ЄРДПОУ ) суму виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 8886,58 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року у справі №520/6113/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: суд порушив ч. 1 ст. 169 ЦПК України та розглянув справу у відсутності позивача, не прийнявши до уваги заяву позивача про відкладення розгляду справи; судом не враховано відсутність в матеріалах справи інформації щодо відсутності у ПАТ КБ «Приват Банк» депозитних рахунків на ім'я ОСОБА_2

Відзив на апеляційну скаргу не надходив до суду.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що згідно абз. 2 п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг», згідно якого суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу, тобто, поверненню підлягають виключно суми грошової допомоги отримані внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, а не внаслідок неповідомлення суттєвої інформації. Крім того, відповідачка не була позбавлена статусу внутрішньо переміщеної особи протягом періоду отримання допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суд з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за заявою ОСОБА_2 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 14.09.2015 року та згідно довідки від 14.09.2015 року № НОМЕР_3 ОСОБА_2 була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з фактичною адресою проживання: АДРЕСА_1 / а.с.9 -11/.

Рішенням від 06.10.2015 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_3 була призначена допомога з 15.09.2015 року по 14.03.2016 року у розмірі 884,00 грн. в місяць / а.с.13/. Допомога була призначена на підставі заяв для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних.

Розмір допомоги становив 8886,58 гривень, а саме: за вересень 2015 року - 471,47 грн., за жовтень 2015 року - 884,00 грн., за листопад 2015 року - 884,00 грн. за грудень 2015 року - 884,00 грн., за січень 2016 року - 884,00 грн., за лютий 2016 року - 884,00 грн., за березень 2016 року - 370,71грн., за квітень 2016 року - 88,40 грн., за травень 2016 року - 884,00 грн., за червень 2016 року - 884,00 грн., за липень 2016 року - 884,00 грн., за серпень 2016 року - 884,00 грн. /а.с.19/.

Актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19.10.2016 року № 041-11/105, встановлено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26.05.2016 №29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. ОСОБА_2 мала кошти на депозитних банківських рахунках, відкритих з 01.09.2015 році в банківських установах у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Начальником Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси 10.10.2016 року направило ОСОБА_3 повідомлення № 2992/2 про припинення надання соціальної допомоги та повернення коштів, зазначивши підставою такого припинення не своєчасне не повідомлення нею про виникнення обставин у сім'ї, в зв'язку з чим виникла переплата у розмірі 8886,58 грн. /а.с. 16/.

Відповідно до п.2 статті 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, в редакції станом на 14.09.2015 року - грошова допомога не призначається у разі, коли:

-будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 16.05.2017 року про рух коштів на рахунку ОСОБА_3 станом на 14.09.2015 року, тобто на час взяття її на облік та призначення допомоги, на рахунку було 10 608, 21 грн., що не перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб / а.с. 33/.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 01.09.2015 року по 01.08.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» вбачається ,що 09.09.2015 року був здійснений перевід суми депозиту на картку ОСОБА_2 у розмірі 20987,55 грн., залишок на депозитному рахунку відповідача склав 1620 грн. 66 коп., що є відсотками за нарахуванням (а.с.100).

Суд першої інстанції , відмовляючи у задоволенні позову ,вірно встановив ,що на час звернення ОСОБА_2 з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги остання не мала на банківському рахунку суми, яка б дорівнювала, або перевищувала 10-кратний розмір прожиткового мінімум встановленого для працездатних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції вірно посилався на положення ст. 1, ч.1 ст.4 , ст. Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»

Таким чином, оскільки протягом періоду отримання допомоги відповідач не була позбавлена статусу внутрішньо переміщеної особи, довідка внутрішньо переміщеної особи скасована позивачем не була в порядку ст.. 12 Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а на момент подання ОСОБА_2 заяви про призначення щомісячної адресної допомоги остання не мала на банківському рахунку суми, яка б дорівнювала, або перевищувала 10-кратний розмір прожиткового мінімум встановленого для працездатних осіб, що підтверджено роздруківкою руху грошових коштів на картковому рахунку ОСОБА_2 від 16.05.2017 року, з якого вбачається, що на час звернення з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги від 14.09.2015 року станом на 12.09.2015 року остання мала на рахунку грошові кошти у розмірі 10608, 21 гривень, що є менше ніж10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, то посилання апеляційної скарги на відсутність такої інформації з банку є неправильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не повинен був розглядати справу без позивача, оскільки була заява від нього про відкладення розгляду, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, тому суд першої інстанції правомірно відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, діючого на момент розгляду справи, вирішив спір без участі позивача на підставі наявних у справі даних та доказів.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,381-384, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14.09.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

О.М.Таварткіладзе

С.О. Погорєлова