Справа № 604/634/18
Провадження № 2/604/306/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого - судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Кияшко М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 січня 1994 року у м. Нікополі Дніпропетровської області. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2. З відповідачем мають спільного ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досягнув повноліття та проживає окремо. З 1994 року будь-які відносин з ОСОБА_3 припинені, місце знаходження його невідоме. З травня 2016 року позивач проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, з яким мають намір укласти повторний шлюб. На підставі наведеного просить позов задовольнити .

В судове засіданні позивач не з'явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим Повторно 08 травня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 08 січня 1994 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 20. Після одруження прізвище дружини змінено на «ОСОБА_1».

Під час перебування у шлюбі в сторін народився син, який досягнув повноліття, подальше спільне життя подружжя неможливе і суперечить їх інтересам, позивач проживає з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе через фактичне припинення спільних зобов'язань, як того вимагає ст. 55 СК України, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1», в своїй заяві зазначила про бажання іменуватись дошлюбним прізвищем «ОСОБА_1».

За вказаних суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого 08 січня 1994 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 20.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_1 присвоїти дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Суддя - підпис

Копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.