Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 761/11166/15-ц

провадження № 61-7783св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

представники відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у складі судді Осаулова А. А. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у складі колегії суддів: Барановської Л. В., Панченка М. М., Побірченко Т. І.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»було укладено договір-заяву № 335816/50379/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць у іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 34 000 доларів США, з відсотковою ставкою

9,5 % річних. 01 липня 2014 року між сторонами укладено договір-заяву

№ 335816/50382/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Вільні гроші» в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач розміщує в банку грошові кошти в іноземній валюті в сумі не менше ніж 1 долар США та за час користування коштами вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти на суму вкладу за ставкою 3,75 % річних. 28 березня 2014 року між сторонами було укладено договір-заяву № 335816/32674/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 6 місяців в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 220 000 грн, з відсотковою ставкою з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 27 серпня 2014 року включно у розмірі 21,75 % та за період з 28 серпня 2014 року знаходження вкладу по день включно, який передує дню повернення вкладу вкладникові у розмірі

29,75 % річних. Після закінчення строку договорів, відповідач кошти за депозитними вкладами позивачу не повернув і продовжує користуватись коштами позивача, його усні та письмові звернення залишаються поза увагою. Вважав дії відповідача такими, що порушують положення договорів-заяв, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за договором-заявою № 335816/50379/1-14 у розмірі 35 665,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21 грудня 2015 року становило 839 992 грн; за договором-заявою № 335816/32674/6-14 у розмірі 39 096,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня

2016 року, в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, щоПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, має місце процедура ліквідації банку, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, яка перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу, у зв'язку з чим підстав для задоволення позовних вимог немає.

У травні 2016 рокупредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії відповідача є такими, що порушують положення договорів, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу.

У вересні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 01 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 335816/50379/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 34 000 доларів США, зі строком з 01 липня

2014 року по 01 серпня 2014 року, з відсотковою ставкою 9,5 % річних.

28 березня 2014 року між сторонами було укладено договір-заяву

№ 335816/32674/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 6 місяців в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 220 000 грн, строком з 28 березня 2014 року по 28 вересня 2014 року, з відсотковою ставкою за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 27 серпня 2014 року включно знаходження вкладу на вкладному рахунку з процентною ставкою 21,75 % та за період з 28 серпня 2014 року знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вклад вкладникові за процентною ставкою 29,75 % річних.

Встановлено, що 30 березня 2015 року та 07 квітня 2015 року ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами про повернення грошових коштів за договорами-заявами, разом з тим, банк кошти за вказаними договорами не повернув.

Враховуючи викладене, у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 876 028,60 грн.

17 вересня 2015 року постановою Правління Національного банку України

№ 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Цього ж дня виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 вересня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 17 грудня 2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 18 грудня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» й розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту шостого статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України

від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в позові, правильно виходили з того, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (21 грудня 2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у справі, яка переглядається, положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» застосовано правильно, рішення судів у справі, яка переглядається, є законними, а тому касаційна скарга є необґрунтованою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило