Ухвала

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 161/14849/17

провадження № 61-42646ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка підписана представником ОСОБА_1, на постанову апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненим зобов'язання за іпотечним договором,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненим зобов'язання за іпотечним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», було укладено кредитний договір № 509/ФКВ-07. За умовами договору банк надав позичальнику кошти у розмірі 15 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У забезпечення виконання зобов'язань того ж дня між ОСОБА_2 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір № 509/Zфквіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Кульбицькою І. В. За умовами іпотечного договору в іпотеку надано земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: с. Липляни, Ківерцівський район, Волинська область. Згідно з умовами договору предмет іпотеки оцінено в суму 101 000,00 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2011 року вказаний кредитний договір розірвано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ТзОВ «Укрпромбанк») заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 433,00 грн. Згідно з квитанцією від 09 серпня 2017 року № 566 позивачем у повному обсязі сплачена сума заборгованості, яка є більшою, ніж вартість іпотечного нерухомого майна. Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив задовольнити позов та визнати припиненим зобов'язання за іпотечним договором від 06 серпня 2007 року № 509/Zфквіп-07, а також припинити обтяження, винесені на підставі вказаного договору та наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державному реєстрі іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: с. Липляни, Ківерцівський район, Волинська область.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано припиненим зобов'язання за іпотечним договором від 06 серпня 2007 року № 509/Zфквіп-07, що був укладений між ТзОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 серпня 2018 року через засоби поштового зв'язку ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_1, на постанову апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив і не надав належної правової оцінки доказам у справі, а висновки суду щодо виконання основного зобов'язання за кредитним договором та припинення зобов'язання за іпотечним договором не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі щодо визнання припиненим зобов'язання за іпотечним договором.

Отже, справа № 161/14849/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 161/14849/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюється і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржуване рішення прийняте у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_1, на постанову апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненим зобов'язання за іпотечним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат