Єдиний унікальний номер 229/2998/18
Номер провадження 2-о/229/213/2018
Категорія 9
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р. Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державне підприємство "Макіїввугілля" про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду 10.07.2018 року із заявою про встановлення юридичного факту, в якому вказав, що з 02 грудня 2013 року він працював на посаді ГРПРГВ у відокремленому підрозділі "Шахта "Бутівська" ДП "Макіїввугілля". Фактично з 2014 р. він не мав змоги виконувати свої трудові обов"язки, оскільки шахта знаходилась у місці проведення АТО (м.Макіївка). За її теперішньою юридичною адресою роботи не відбуваються.

18 травня 2018 року він звернувся до підприємства з листом про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП, яка була отримана адресатом 22 травня 2018 року. Відповідь він не отримав. Фактично він не працює, зарплату не отримує, в його трудової книжкці відсутній запис про його звільнення, що позбавляє його можливості знову працевлаштуватися.

Просить встановити факт припинення ним трудових відносин на "Шахті Бутівська" ДП "Макіїввугілля" з 22 травня 2018 року.

16 липня 2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 31 липня 2018 року (а.с.13).

Ухвалою Дружківського міського суду від 31 липня 2018 року підготовче провадження було закрито та справу призначено на 26 вересня 2018 року (а.с.17).

У судове засідання заявник не з'явився, надав 16 жовтня 2018 року заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, підтримав заяву з підстав, викладених у заяві (а.с.23).

Представник заінтересованої особи Державного підприємства "Макіїввугілля" в особі відокремленного підрозділу "Шахта "Бутівська" в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, судовими повістками (а.с.15,19,22).

З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксаціїї судового процесу.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживає зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті ВС 838548 (а.с.4-5).

ОСОБА_1 працював на посаді горноробочого по ремонту гірних виробок підземним у Відокремленому підрозділі «Шахта" Бутівська" Державного підприємства «Макіїввугілля», на умовах трудового договору, що підтверджується трудовою книжкою БТ-І від 21 липня 1982 р. (а.с.6).

З 29.07.2014р. внаслідок акту агресії з боку Російської Федерації, що проявляється в проведенні бойових дій на території Донецької та Луганської областей, ОСОБА_1 не мав можливості розірвати трудові відносини з підприємством (шахтою), де працював, оскільки на момент виїзду, внаслідок обстрілів та бомбувань підприємство вже не працювало (було затоплено), встановити будь-який звязок з керівництвом шахти не було можливим.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Постановою КМУ N 1053 від 30.10.2014 р. було визначено перелік населених пунктів, на яких тимчасово не діє українська влада. В цьому переліку зазначено м. Макіївка Донецької області.

18 травня 2018 року заявник надіслав ВП "Шахта "Бутівська" ДП "Макіїввугілля" заяву про звільнення його з посади, що підтверджується відповідною заявою та поштовими відправленнями (а.с.7-9).

Але до наступного часу відповіді не отримав.

Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.

У статі 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і , як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" м. Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюються на даний час свої повноваження, в тому числі і поштові служби.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.).

Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов'язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов'язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.

При таких обставинах, враховуючи те, що установа відповідача знаходиться на непідконтрольній Україні території, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, оскільки поштова служба зв`язку не працює, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ВП «Шахта "Бутівська" ДП «Макіїввугілля», трудові відносини фактично припинені з 01.08.2014р., оскільки у звязку зі збройним конфліктом на Донбасі дане підприємство припинило свою діяльність.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 зазначено, що наведений у ст.273 ЦПК України (1502-06) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин з 22 травня 2018 року між ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: Донецька облаасть АДРЕСА_1 та Відокремленим підрозділом «Шахта "Бутівська" Державного підприємства «Макіїввугілля".

На підставі викладеного, керуючись ст. 21, 23, 24, 38, 231, 232 КЗпП України, ст.ст.15,16, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,280-282, 293, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа державне підприємство "Макіїввугілля" про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та Державним підприємство «Макіїввугілля" місцезнаходження м. Київ Дарницький район вул. Промислова, 10 на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, з 22 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили: через 30 днів з дня проголошення рішення, якщо продовж цього строку не подана заява про апеляційне оскарження, або сама апеляційна скарга або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького Апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом 30 днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення буде виготовлено 18 жовтня 2018 року.

Суддя: А. Л. Гонтар