Справа № 564/2139/17
Рядок статзвіту № 49
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді Грипіч Л. А.
з участю секретаря Федас І. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 08 травня 2011 року вони відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду від 17.10.2014 року розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначив, що дитина проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні. З врахуванням того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні немає, тому має можливість надавати необхідні кошти на утримання сина, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини.
В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача ОСОБА_4 на адресу суду поступила письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що сторони з 08 травня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду від 17.10.2014 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №137657, виданим 20.06.2011 року Звіздівською сільською радою Костопільського району, Рівненської області, актовий запис №23. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 записана матірю.
Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сімї №1158 від 28.09.2017 року, виданою Звіздівською сільською радою Костопільського району Рівненської області.
Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, проживає окремо від дитини, добровільно необхідних коштів на її утримання не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, знаходиться в працездатному віці, тому має можливість надавати необхідні кошти на утримання сина.
Як вбачається з поданого позову, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 13.06.2011 р. н. в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дiтей вiком від 6 до 18 років з 1 липня становить - 1944 грн., тому суд рахує за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України (в редакції від 17.05.2017 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .
При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти та визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.
Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 247, 258, 265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2, (03.02.1991 р. н., місце проживання Російська Федерація, м. Санкт Петербург, Петроградського р-ну, Великий АДРЕСА_1, паспорт РФ4013 841753, виданий 07.12.2013 ТП №61 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербурзі і Ленінградській обл. в Петроградському р-ні м. Санкт-Петербург) на користь ОСОБА_1, (13.07.1988 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ050008, виданий 06.05.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, 13.06.2011 р. н. в твердій грошовій сумі в розмірі 972 (девятсот сімдесят дві) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (житель ІНФОРМАЦІЯ_3., Рівненська обл.), паспорт серії МЮ 050008, виданий 06.05.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області.
ОСОБА_2 (місце проживання Російська Федерація, м. Санкт Петербург, Петроградського р-ну, Великий АДРЕСА_1), паспорт РФ4013 841753, виданий 07.12.2013 ТП №61 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербурзі і Ленінградській обл. в Петроградському р-ні м. Санкт-Петербург.
Повне рішення складено
СуддяОСОБА_5