Провадження №2-в/225/58/2018
Справа №225/3423/18
УХВАЛА

іменем України

17 жовтня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Качаленко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Дзержинського міського суду Донецької області матеріали справи за ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження по справі №260/601/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ

До Дзержинського міського суду Донецької області надійшла ухвала Верховного Суду від 18 червня 2018 року та копії матеріалів касаційного провадження №61-23514ск18 у справі №260/601/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.07.2018 відкрито провадження з відновлення втраченого судового провадження у справі № 260/61/13-ц, витребувано в учасників наявні матеріали.

Судом було направлено запити до Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соцільних виплат з метою встановлення інформації про відомі адреси учасників справи, якщо вони реєструвались як внутрішньо переміщенні особи. Отримано відповідь, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13.09.2016 року перебувають на обліку як внутрішньо переміщенні особи за адресою Донецька обл, Нікольський р-н, с.Малоянісоль, вул.Миру, 63. Виклик і повідомлення здійснено за вказаною адресою.

Виклик учасників на тимчасово окупованій території здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Від учасників справи суду не було надано жодних матеріалів в оригіналах чи копіях для відновлення провадження.

Судом було досліджено відомості з Єдиного реєстру судових рішень та надіслано запит до Апеляційного суду Донецької області щодо наявної інформації щодо прийняття рішень.

Здійснивиши виклики, дослідивши відомості та отримавши відповіді, суд розглянув питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі та доходить висновку про наступне.

Відомості, що наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, свідчать, що в провадженні Ленінського районного суду м. Донецька перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року №27/0/38-14, змінено територіальну підсудність адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам. Зокрема, територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м. Донецька визначено Дзержинському міському суду Донецької області.

Відповідно до ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

10.07.2018 до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла ухвала Верховного Суду від 18 червня 2018 року та копії матеріалів касаційного провадження №61-23514ск18 про вирішення питання щодо відновлення втраченого провадження у справі №260/601/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання.

В ухвалі зазначено, що у липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на заочне рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 08 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2014 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу №260/601/13-ц з Ленінського районного суду міста Донецька. Станом на 18 червня 2018 року через розташування Ленінського районного суду м.Донецька у районі проведення антитерористичної операції справа на адресу суду касаційної інстанції не недійшла, що унеможливлює її розгляд у касаційному порядку Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду. З інформації, наданої 21 квітня 2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на запит Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідує, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області направити або витребувати будь-які документи (справи) у Ленінського районного суду м. Донецька неможливо.

З огляду на те, що на теперішній час матеріали вказаної цивільної справи до Верховного Суду не надійшли, є підстави вважати, що провадження у зазначеній справі може бути втраченим. У зв'язку з викладеним, Верховний Суд ініціював питання щодо відновлення втраченого судового провадження по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання.

Зі статті 493 ЦПК України слідує, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

З метою відновлення повністю втраченого провадження у справі №260/601/13-ц судом використанні відомості, що наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень України, а саме ухвали Ленінського районного суду м.Донецька про відкриття провадження по справі від 25.01.2013 року, про закриття у частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 у звязку з її смертю від 10.09.2013 року, повний текст заочного рішення від 08.11.2013 року, ухвали про скасування заходів забезпечення позову від 09.04.2014 року.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області від 12.06.2014 року (копія якої серед інших матеріалів надійшла з Верховного Суду) в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

Водночас, згідно відповіді Донецького апеляційного суду №3.13-16/1/2018 від 09.10.2018 року відповідно до бази даних, які містяться в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» цивільна справа № 260/601/13-ц (№ пров.22-ц/775/4834/14) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання надійшла до Апеляційного суду Донецької області 15.05.2014 року. Ухвалою від 29.05.2014 року було відкрито провадження по справі. 05.06.2014 року постановлено ухвалу про закінчення підготовчих дій та справу призначено до розгляду на 12.06.2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.06.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08 листопада 2013 року залишено без змін.

Отже в провадженні Апеляційного суду Донецької області перебувала цивільна справа 260/601/13-ц та 12.06.2014 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08 листопада 2013 року залишено без змін.

Як встановлено судом, метою відновлення втраченого судового провадження є забезпечення розгляду касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 08 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене та мету відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі, суд доходить висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання в частині вищевказаних процесуальних документів та документів, які були досліджені судом під час прийняття судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 260, 488,493,494 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, розірвання договору довічного утримання в частині відновлення змісту:

- ухвали Ленінського районного суду м.Донецька про відкриття провадження по справі від 25.01.2013 року,

- ухвали Ленінського районного суду м.Донецька від 10.09.2013 року про закриття провадження у частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 у звязку з її смертю,

- заочного рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08.11.2013 року,

- ухвали Ленінського районного суду м.Донецька від 09.04.2014 року про скасування заходів забезпечення позову,

- ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12.06.2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08 листопада 2013 року.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Донецька про відкриття провадження по справі від 25.01.2013 року відновити в такому змісті:

«Провадження по справі № 2/260/481/2013

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відкриття провадження по справі

25 січня 2013 року суддя Ленінського районного суду м. Донецька Шестопалова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу.

Приймаючи до уваги, що позовна заява підсудна місцевому суду, відповідає вимогам ст. 119-120 ЦПК, необхідно відкрити провадження у справі та призначити її до попереднього судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу.

Призначити по справі попереднє судове засідання на 05 лютого 2013 року о 12.45 год. в приміщенні суду.

Пропонувати відповідачу в строк до 05 лютого 2013 року подати до суду письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Надіслати:

позивачеві копію цієї ухвали,

відповідачеві копію цієї ухвали, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Апеляційна скарга на цю ухвалу суду може бути подана в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:»

Ухвалу Ленінського районного суду м.Донецька від 10.09.2013 року відновити в такому змісті:

«Провадження по справі № 2/260/481/2013

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2013 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.

при секретарі: Колесник А.О.

за участю:

представників позивачів: ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, зобов,язання повернення суми коштів, розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, зобов,язання повернення суми коштів, розірвання договору довічного утримання.

У судовому засіданні представники позивачів заявили суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_5 у звязку з її смертю.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 не з,явились були повідомлені належним чином, причини не явки суду не відома.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні відносини не допускають правонаступництва.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_5 померла 07.03.2013р, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку серії І-НО№677945, актовий запис №427.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, дійшов до висновку про необхідність закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, зобов,язання повернення суми коштів, розірвання договору довічного утримання у частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_5 у звязку зі смертю відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 205 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, зобов,язання повернення суми коштів, розірвання договору довічного утримання у частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_5 - закрити у звязку зі смертю відповідачки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Ленінський районний суд м. Донецька шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Я.В. Шестопалова»

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08.11.2013 року відновити в такому змісті:

«Провадження по справі № 2/260/481/2013

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2013 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді: Шестопалової Я. В.

при секретарі: Колесник А. О.

за участю

представника позивачів: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що є подружжям, яке мешкало за адресою: АДРЕСА_1. Вони є особами похилого віку та страждають рядом хронічних захворювань, які потребують хірургічного втручання, не мають близьких родичів, які б могли здійснювати за ними догляд. На початку 2012 року до них звернулась відповідачка ОСОБА_3 та запропонувала укласти з ними договір довічного утримання. Обіцяла надавати допомогу, купувати продукти харчування та ліки, а також допомогти у здійсненні купівлі другої квартири. Останнє відповідачка аргументувала тим, що вони мешкають в будинку, який розташований далеко від зупинки громадського транспорту, тому потрібно переїхати ближче, щоб було зручно відвідувати лікувальні заклади та торгівельні об`єкти. Із зазначеним вони погодились та за надання відповідної допомоги планували передати придбану ОСОБА_3 квартиру на підставі договору довічного утримання. Приблизно у квітні 2012 року відповідачка повідомила, що знайшла відповідну квартиру і їй необхідні грошові кошти в сумі 1000 доларів США для оформлення завдатку. Позивачі передали їй вказану суму та для купівлі нової квартири продали належну їм квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7а/53. Виручені кошти у сумі 272 000,00 гривень передали ОСОБА_3, яка повідомила, що угода відбудеться 29.05.2012 року. Однак у зазначений день до нотаріуса відповідачка їх не запросила та, як в подальшому їм стало відомо, покупцем вона виступила сама, сплативши за договором 222 000,00 грн., тобто на 50 000,00 грн. менше, чим було їй надано. Зазначені кошти собі присвоїла. 15.06.2012 р. відповідачка зареєструвала їхнє місце проживання у новій квартирі за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7/36, де вони мешкають в наступний час. 22.07.2012 року між ними та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання. Однак умови даного договору відповідачка не виконувала, допомогу у розмірі 200,00 грн. на ліки та 200,00 грн. на продукти харчування не надавала, а купувала усе за їхні кошти, побутові послуги не надавала. На вимоги щодо виконання договору довічного утримання відповідачка повідомила їх, що має намір продати квартиру, у зв`язку з чим розмістила оголошення в газеті «ОСОБА_3. Нерухомість. Продаж» №91 від 13.12.2012 р. та №1 від 01.01.2013 р. Таким чином, зловживаючи довірою осіб похилого віку, відповідачка від видом надання допомоги, переслідувала корисні мотиви та обманула позивачів, тому позивачі вважають, що дійсними покупцями у договорі купівлі-продажу трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 є вони, а не ОСОБА_3 У зв`язку з чим звернулися до суду, просили визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений 29.05.2012 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, частково недійсним в частині покупця ОСОБА_3; замінити сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, укладеному між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати їх покупцями зазначеної квартири в рівних частках. Крім того, без достатньої на те правової підстави відповідачка присвоїла собі 50 000,00 грн., які позивачі просили зобов`язати її повернути. Також просили розірвати договір довічного утримання від 22.07.2012 р. та стягнути з відповідача судові витрати.

В процесі розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили суд визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3, посвідчений 29.05.2012 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, недійсним в частині зазначення покупця ОСОБА_3 з моменту укладення; замінити сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, укладеному між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і визнати їх покупцями зазначеної квартири в рівних частках, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру Крім того, зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно належні їм грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., як різницю між сумою переданих їй коштів для придбання квартири та сплачених за договором купівлі-продажу. Також просили розірвати договір довічного утримання від 22.07.2012 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 10 вересня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 закрито у зв`язку з її смертю.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку зі станом здоров`я. Згідно письмових пояснень, наданих суду, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позовній заяві обставин. Крім того, зазначив, що в наступний час відносно ОСОБА_3 СВ Ленінським РВ ДМУ ГУ УМВС України в Донецькій області порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність у зв`язку зі станом здоров`я. Згідно письмових пояснень, наданих суду, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з викладених у позовній заяві обставин. Крім того, зазначила, що в наступний час відносно ОСОБА_3 СВ Ленінським РВ ДМУ ГУ УМВС України в Донецькій області порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивачів за дорученням, ОСОБА_6, в судове засідання 08.11.2013р. не з,явився, однак буду присутнім у попередніх судових засіданнях позовні вимоги своїх довірителів підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач ОСОБА_3 була сусідкою подружжя ОСОБА_2, вони знали її близько десяти років, вважали близькою людиною та довіряли їй. Свою квартиру №53 за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова б.7а вони продали за 65 700,00 гривен. За життя вони зібрали більше 200 000,00 гривень, які передали ОСОБА_3. Відповідачка знайшла їм нову квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7/36 та показала її подружжю. В цій квартирі вони зустрічалися з продавцем ОСОБА_5 та були присутні у якості покупців при попередніх переговорах про продаж. Позивачі погодились її купити та у травні минулого року ОСОБА_3 повідомила їх, що відбудеться угода та запросила їх до нотаріуса, а коли вони туди прибули, відповідачка сказала їм чекати у вестибюлі. На підписання угоди вона їх не запрошувала, пояснивши, що такий порядок, однак повідомила, що все в порядку та вони придбали квартиру, після чого зареєструвала їх за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7/36. Сам договір купівлі-продажу з ними укладений не був. Восени позивачі дізналися, що ОСОБА_3 продає квартиру, в якій вони мешкають та яка їм належить, прочитавши оголошення в газеті «Алло», де були зазначені характеристики їхньої квартири та телефон ОСОБА_3. Звернувшись за поясненнями до відповідачки, ОСОБА_2 дізнались, що вона дійсно продає їхню квартиру, оскільки це її власність та вона розпоряджається нею за власним бажанням. Після чого вони звернулися до суду та в міліцію.

Представник позивачів за дорученням, ОСОБА_10, позовні вимоги своїх довірителів підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що гроші, які були передані подружжям ОСОБА_2 ОСОБА_3, є їх власними збереженнями. ОСОБА_3 скористалася їхньою довірою та запропонувала купити трикімнатну квартиру для передачі її за договором довічного утримання. Відповідачка забрала в них паспорти та прописала їх в квартирі, документи на право власності їм не показувала. ОСОБА_3 підписала з позивачами договір довічного утримання, як вони того вимагали, оскільки знала, що він нікчемний, бо не укладений в установленій формі. В газеті «Алло» вони побачили оголошення про продаж квартири та телефон ОСОБА_3, яка пояснила їм, що квартира на теперішній час належить їй.Оскільки їй потрібні гроші, тому вона її продає.

Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, про дати слухання справи повідомлена неодноразово належним чином шляхом направлення судових повісток, які отримані нею особисто, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, заперечень з приводу позову не надала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача ухваливши рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Третя особа, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, до судового засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що раніше він з матір'ю, ОСОБА_12, проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Приблизно з початку 2012 року вони з матір'ю вирішили продати цю квартиру через свого знайомого ОСОБА_10. Він їм порадив ОСОБА_3, яка підшукувала квартиру. Коли вона прийшла до них подивиться квартиру, вона пояснила, що хоче придбати її для своїх батьків, оскільки вони бажають придбати трикімнатну квартиру ближче до зупинки громадського транспорту. Після цього ОСОБА_3 приходила до них зі своїми батьками, які оглянули квартиру та дали свою згоду на її придбання. Квартиру вони продавали за 50 000 доларів США, а домовились за 49 500,00 доларів США. ОСОБА_3 сказала, що договір купівлі-продажу квартири вони будуть оформлювати у нотаріуса, яка є її подругою. До нотаріуса м. Донецьк поїхали він з матір'ю та ОСОБА_3. Її батьки також приїхали туди, однак при розрахунку за квартиру вони в кімнаті нотаріуса присутніми не були, розраховувалась ОСОБА_3. Хто підписував договір купівлі-продажу квартири, йому невідомо. Він вважав, що люди похилого віку, з якими приїхала ОСОБА_3 це її батьки, оскільки вона їх так представила. Між ними не було ніяких сварок та суперечок.

Суд вислухавши представників позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис №86 від 25.03.2000 р. (а.с. 13).

Як вбачається з паспортів позивачів, раніше вони були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19-22). Вказана квартира належала позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2006р. та договору дарування від 26.12.2009р. (а.с.14)

Як особи похилого віку, які страждають рядом хронічних захворювань, про що надано відповідні виписки з лікарняних установ (а.с. 23-26), позивачі потребують стороннього догляду, у зв`язку з чим між ними та ОСОБА_3, відповідачкою по даній справі, було досягнуто угоди щодо надання відповідної допомоги у вигляді купівлі продуктів харчування та ліків. Крім того, ОСОБА_3 запропонувала їм допомогу у здійсненні купівлі другої квартири, яка б була ближче до зупинки громадського транспорту. Позивачі погодились та за надання відповідної допомоги планували передати придбану квартиру ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання.

Для купівлі нової квартири позивачкою ОСОБА_2 було продано належну їй квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7а/53. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим №1946, продаж квартири вчинено за 65 700 гривень. Зазначені кошти та власні збереження у сумі 272 000,00 грн. позивачі передали ОСОБА_3, про що свідчить її розписка на договорі довічного утримання від 22.07.2012 р. (а.с. 4).

29 травня 2012 року укладено договір купівлі-продажу трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 2319, в пункті 2.1 якого вказано, що за домовленістю сторін ціна квартири складає 222 000,00 грн., яка сплачена покупцем готівкою до підписання зазначеного договору. При цьому залишок грошей у сумі 50 000,00 грн. позивачам повернуто не було.

Крім того, в порушення домовленності з подружжям ОСОБА_2 про купівлю квартири для них, ОСОБА_3 оформила трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, на себе, 05.06.2012 р. зареєструвавши право власності на спірне майно в книзі №349dk за реєстровим №66.

Підтвердженням наведених обставин є також пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про обставини оформлення договору купівлі-продажу квартири у розмірі 49 500,00 доларів США, який також зазначив, що вважав подружжя ОСОБА_2 батьками відповідачки ОСОБА_3, яка купує квартиру саме для них. Суд вважає ці пояснення в зазначеній частині належним доказом, у відповідності з вимогами ст.58 ЦПК України, оскільки вони співпадають з іншими дослідженими доказами по справі і містять інформацію щодо предмету доказування.

Також правова оцінка діям ОСОБА_3 дана Ленінським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області.

Так, в провадженні слідчого відділу Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області знаходяться матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, внесені до ЄРДР №0000255 від 01.02.2013 року за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України. під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що в період часу з 01.01.2012 року по 30.01.2013 року ОСОБА_3, діючи умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_2, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа грошовими коштами останньої у розмірі 272 000,00 грн. В теперішній час по даному кримінальному провадженню проводяться слідчі дії.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як звернув увагу Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»від 6.11.2009 року №9, при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди, залежно від предмета і підстав позову, повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

В частині 4 статті 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Із аналізу наведеної статті можна дійти висновку, що їхнє порушення вважається одним із різновидів зловживання правом. Цю вимогу можна вважати своєрідним орієнтиром при здійсненні особою вчинків, які мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зазначеного вимагає і вказаний Пленум Верховного Суду України, за яким судам необхідно врахувати, що згідно зі статтями 4,10, та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України. які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановою Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, як; встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За статтею 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

При таких конкретних обставинах, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова б. 7 кв. 36, укладений 29 травня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, є недійсним в частині покупця ОСОБА_3, оскільки насправді покупцем квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Іванінвна, бо фактично спірне майно куплено за їх спільні кошти та для них, і це не тягне за собою недійсності правочину в цілому, тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині зобов`язання ОСОБА_3 повернути належні їм грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. як різницю між сумою переданих їй коштів для придбання квартири та сплачених за договором купівлі-продажу квартири від 29.05.2012 року.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розірвання договору довічного утримання від 22.07.2012 року, укладеного між ними та ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Такими вимогами є: по-перше, зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; по-друге, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, стаття 744 ЦК визначає поняття договору довічного утримання (догляду), відповідно до якої за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 745 ЦК України).

Як розяснює Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 року №9, судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

В п. 8 зазначеної постанови вказано, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину (п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»).

Тобто, на думку суду, вимога ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розірвання договору довічного утримання від 22.07.2012 року, укладеного між ними та ОСОБА_3, не підлягає задоволенню, оскільки даний правочин є нікчемним і не тягне за собою виникнення права власності у набувача ОСОБА_3 Таким чином, відповідно до законодавства вчинення правочину фактично не відбулося, тому у суда не має підстав для його розірвання.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_14 підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 2949,40 грн.

На підставі ст.ст. 13, 202, 203, 215, 217, 321, 328, 655, 744, 745 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4, укладений 29 травня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, недійсним в частині покупця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1.

Замінити сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова б. 7 кв. 36, укладеного 29 травня 2012 року між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, на ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покупцями в рівних частках в договорі купівлі-продажу .

Зобов`язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1, повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно належні їм грошові кошти у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) 00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_14 сплачений судовий збір у розмірі 2949 (дві тисячі дев`ятьсот сорок дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

В у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частині розірвання договору довічного утримання від 22 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного

суду м. Донецька ОСОБА_15 В.»

Ухвалу Ленінського районного суду м.Донецька від 09.04.2014 року відновити в такому змісті:

«Провадження по справі № 2-зз/260/1/2014

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р. Ленінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Шестопалової Я. В.

при секретарі: Колесник А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецька заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_7, про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Донецька знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання.

10.01.2014 р. до суду надійшла заява представника позивачів за дорученням, ОСОБА_7, стосовно скасування заходів забезпечення зазначеного позову у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду по даній справі шляхом державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за позивачами.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи №2/260/481/2013, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Так, ухвалою суду від 25 січня 2013 року за клопотанням позивачів у порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

08 листопада 2011 р. по справі ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено частково та договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова б. 7 кв. 36, укладений 29 травня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, визнано недійсним в частині покупця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1. Крім того, замінено сторону покупця в даному договорі на ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покупцями в рівних частках в договорі купівлі-продажу; зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно належні їм грошові кошти у сумі 50 000 00 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивачів судовий збір у розмірі 2949 гривень 40 копійок. У задоволенні позовних вимог частині розірвання договору довічного утримання від 22 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовлено. Зазначене рішення суду набрало чинності. Таким чином, підстави для забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька від 25.01.2013 р. та скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_7, про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем,повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Зняти арешт, який був накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька від 25 січня 2013 р., на квартиру АДРЕСА_5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, виданий 10.04.1998р. Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: м. Донецьк, вул. Купріна, 62/30).

Копію даної ухвали суду для виконання направити у відділ ДВС Ленінського РУЮ м. Донецька.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня її проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали у 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду м.Донецька ОСОБА_15 В.»

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12.06.2014 року відновити в такому змісті:

«Головуючий у 1 інстанції: Шестопалова Я.В.

Доповідач: Постолова В.Г.

Категорія: 20

Єдиний унікальний номер 260/601/13-ц

Номер провадження № 22-ц/775/4834/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Постолової В.Г.

суддів: Резникової Л.В., Гусєва В.В.

при секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 08 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що вони є подружжям, особами похилого віку та страждають рядом хронічних захворювань, які потребують хірургічного втручання, не мають близьких родичів, які б могли здійснювати за ними догляд та мешкали за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, б. 7а, кв. 53. На початку 2012 року до них звернулась відповідачка ОСОБА_3 та запропонувала укласти з ними договір довічного утримання, при цьому обіцяла надавати допомогу, купувати продукти харчування та ліки, а також допомогти у здійсненні купівлі іншої квартири. Останнє відповідачка аргументувала тим, що вони мешкають в будинку, який розташований далеко від зупинки громадського транспорту, тому потрібно переїхати ближче, щоб було зручно відвідувати лікувальні заклади та торгівельні об'єкти. Із зазначеним вони погодились та за надання відповідної допомоги планували передати придбану ними квартиру ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання. Приблизно у квітні 2012 року відповідачка повідомила, що знайшла відповідну квартиру і їй необхідні грошові кошти в сумі 1 000 доларів США для оформлення завдатку. Позивачі передали їй вказану суму та для купівлі нової квартири продали належну їм квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, б. 7а, кв. 53 , та доклавши гроші передали ОСОБА_3 кошти у сумі 272 000.00 гривень , яка повідомила, що угода відбудеться 29.05.2012 року. Однак у зазначений день до нотаріуса відповідачка їх не запросила та. як в подальшому їм стало відомо, що покупцем нової квартири вона виступила сама, сплативши за договором 222 000,00 грн., тобто на 50 000 грн. менше, чим було їй передано ними. Зазначені кошти собі присвоїла. 15.06.2012 р. відповідачка зареєструвала їхнє місце проживання у новій квартирі за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, 7/36, де вони мешкають в наступний час.

22.07.2012 року між ними та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, однак умови даного договору відповідачка не виконувала, допомогу у розмірі 200,00 грн. на ліки та 200,00 грн. на продукти харчування не надавала, а купувала усе за їхні кошти, побутові послуги не надавала. На вимоги щодо виконання договору довічного утримання відповідачка повідомила їх, що має намір продати квартиру, у зв'язку з чим і розмістила оголошення в газеті «ОСОБА_3. Нерухомість. Продаж» № 91 від 13.12.2012 року та № 1 від 01.01.2013 року.

Таким чином, зловживаючи їх довірою відповідачка ОСОБА_3 обманула позивачів, а тому вони вважають, що дійсними покупцями у договорі купівлі-продажу трикімнатної квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, 7/36 є вони, а не ОСОБА_3 Просили визнати договір купівлі продажу трикімнатної квартири за адресою: м.Донецьк, вул.Малахова, 7/36, посвідчений 29.05.2012 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_16, частково недійсним в частині покупця ОСОБА_3; замінити сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири, укладеному між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, на ОСОБА_1, та ОСОБА_2 та визнати їх покупцями зазначеної квартири в рівних частках, зобов*язати відповідачку ОСОБА_3 повернути їм 50 000,00 грн., як отримані без достатньої правової підстави та розірвати договір довічного утримання від 22.07.2012 р., стягнути з відповідачки судові витрати.

В подальшому позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили суд визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, 7/36, посвідчений 29.05.2012 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, недійсним в частині зазначення покупця ОСОБА_3 з моменту укладення; замінити сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири за адресою: м.Донецьк, вул. Малахова, 7/36, укладеному між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, на ОСОБА_1, та ОСОБА_2 і визнати їх покупцями зазначої квартири в рівних частках, визнавши за ОСОБА_1, та ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру.

Крім того, зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1, та ОСОБА_2 солідарно належні їм грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., як різницю між сумою переданих їй коштів для придбання квартири та сплачених за договором купівлі-продажу та розірвати договір довічного утримання від 22.07.2012 р., укладений між ОСОБА_17 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, стягнути з відповідачки судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька суду від 10 вересня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1, та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця, заміну сторони у договорі та визнання покупцем, повернення майна, що придбане без достатньої правової підстави та розірвання договору довічного утримання, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 закрито у звязку з її смертю.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 08 листопада 2013 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, 7/36, укладений 29 травня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, недійсним в частині покупця ОСОБА_3

Замінено сторону покупця в договорі купівлі-продажу квартири за адресою: м.Донецьк, вул.Малахова, 7/36, укладеного 29 травня 2012 року між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покупцями в рівних частках в договорі купівлі-продажу. Зобов'язано ОСОБА_3, повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно належні їм грошові кошти у сумі 50 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, сплачений судовий збір у розмірі 2949,40 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, та ОСОБА_2 в частині розірвання договору довічного утримання від 22 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька від 09 квітня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 08.11.2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення через неповне з'ясування обставин справи, які мають значення по справі та порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, представників позивачів та відповідачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що судом при розгляді справи таких порушень припущено не було, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги стосовно визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова, 7/36, укладений 29 травня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2319, недійсним в частині покупця ОСОБА_3, суд виходив з того, що насправді покупцем квартири є позивачі, оскільки спірна квартира придбана за їх спільні кошти для них.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачки ОСОБА_3 повернути позивачам належні кошти в сумі 50000 грн., суд виходив з того, що вказана сума є різницею між сумою переданих їй коштів для придбання квартири та сплачених за договором купівлі-продажу квартири від 29.05.2012 року.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам по справі та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, як; встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За статтею 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення, до нього недійсної частини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1, та ОСОБА_2 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2000 року та раніше були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Встановлено, що між сторонами було досягнуто угоду щодо надання відповідної допомоги у вигляді купівлі продуктів харчування та ліків, оскільки вони були особами похилого віку та потребували сторонньої допомоги та крім того відповідачка запропонувала їм допомогу у здійсненні купівлі іншої квартири, яка б була ближче до зупинки громадського транспорту. Позивачі погодились та за надання відповідної допомоги планували передати придбану ними для них іншу квартиру ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання. Вказані обставини не заперечувалися відповідачкою.

Для купівлі нової квартири позивачкою ОСОБА_2 08.05.2012 року було продано належну їй квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. Малахова 7а/53, продаж якої було вчинено за 65 700 гривень. Зазначені кошти та спільні збереження у сумі 272 000,00 грн. для купівлі нової квартири для них позивачі передали ОСОБА_3 Факт передачи грошових коштів позивачами відповідачці для купівлі квартири для них в сумі 272 000 грн не заперечувався останньою в суді апеляційної інстанції та підтверджено підписаним сторонами та нотаріально не посвідченим договором довічного утримання, оригінал якого було досліджено в суді апеляційної інстанції.

Встановлено, що 29 травня 2012 року відповідачкою ОСОБА_3 було укладено з продавцем ОСОБА_5, договір купівлі-продажу трикімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул.Малахова 7а/53, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якому покупцем квартири зазначена саме вона. Тобто, в порушення домовленості з подружжям ОСОБА_2 про купівлю квартири для них, відповідачка ОСОБА_18 оформила спірну квартиру на своє ім*я.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору за домовленістю сторін ціна квартири складає 222 000,00 грн., яка сплачена покупцем готівкою до підписання зазначеного договору. При цьому залишок грошей у сумі 50 000,00 грн. позивачам повернуто не було.

Вказані обставини підтверджено матеріалами кримінального провадження стосовно відповідачки, відповідно до яких було встановлено, що остання, діючи умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_2, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа грошовими коштами у розмірі 272000 грн. та дослідженими в апеляційному суді вироком Ленінського районного суду м.Донецька від 17 квітня 2014 року, який набрав чинності і відповідно до якого відповідачкою було визнано свою провину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.

За вказаних обставин, суд дійшов правильного висновку про недійсність договору купівлі-продажу в частині покупця ОСОБА_3, оскільки насправді покупцем квартири є позивачі, оскільки спірна квартира придбана за їх спільні кошти для них та про стягнення з відповідачки на користь позивачів грошових коштів в сумі 50000 грн. як різницю між сумою переданих їй коштів для придбання квартири та сплачених за договором купівлі - продажу від 29.05.2012 року. Посилання відповідачки про те, що спірна квартира була насправді придбана фактично за 50000 доларів США безпідставні, оскільки в договорі купівлі - продажу зазначена саме сума 222000 грн., доказів, які б спростовували вказаний пункт договору відповідачкою не надано.

Відмовляючи в задоволені вимог про розірвання договору довічного утримання, суд виходив з того, що відповідно до законодавства вчинення правочину фактично не відбулося.

Рішення суду в цій частині вимог сторонами не оскаржувалося.

Доводи скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 08 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :»

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: