Номер провадження: 22-ц/785/3889/18
Номер справи місцевого суду: 2-5025/11
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Озарчук В.С.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року в складі судді Жигуліна С.М.,

в с т а н о в и л а:

29.11.2011 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідачів про дострокове стягнення боргу за кредитним договором. У позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору № 348МІ від 25 травня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом кредитування п'ятдесят тисяч доларів США зі строком повернення кредиту 05.06.2012. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором станом на 15 вересня 2011 року склалась заборгованість 86304,65 доларів США, яка підлягає стягненню в порядку, передбаченому ст. 1050 ч.2 ЦК України. Оскільки кредитний договір забезпечений договорами поруки від 25.05.2007 із поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то стягнути борг в солідарному порядку з всіх відповідачів.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення договору поруки, посилаючись на те, що кредитором пропущений строк на пред'явлення вимог до поручителів, який повинен обчислюватися з часу пред'явлення до них вимоги про дострокове стягнення кредитних коштів. Така вимога була пред'явлена їй та ОСОБА_2 15.12.2008, але із позовом позивач звернувся лише в листопаді 2011 року, коли строк дії поруки припинився.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 688046, 57 грн.

У задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 688046, 57 грн. відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено, припинено поруку за договором від 25.05.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати в частині стягнення з нього коштів та в цій частині в задоволенні позову відмовити. У скарзі посилається на те, що розгляд справи відбувся за його відсутності, його не було повідомлено про час та дату судового засідання, що позбавило можливості надати докази пред'явлення до нього вимог за межами встановленого законом шестимісячного строку, порука припинена і кошти стягнуті з нього неправомірно.

Заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від ПАТ КБ «Приватбанк», та інших учасників справи не подано.

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення договору поруки не оскаржене.

В судове засідання апеляційного суду з'явився представник ОСОБА_3, підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за кредитним договором № 348МІ від 25 травня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у п'ятдесят тисяч доларів США зі строком повернення кредиту 05 червня 2012 року. У зв'язку з порушенням зобов'язань з боку позичальника за договором станом на 15 вересня 2011 року склалась заборгованість 86304,65 доларів США, що еквівалентно 688046,57 грн.

За договорами поруки № 348МІР/1 від 25 травня 2007 року та № 348МІР/2 від 25 травня 2007 року поручителями визначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Договором кредитування п.2.3.3 передбачене право позивача вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту.

Відповідно до п. 4 договору поруки №348МІР/1 від 25 травня 2007 року поручитель зобов'язується в строк тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги банку погасити заборгованість боржника згідно кредитного договору.

Відповідно до п.4 договору поруки №348МІР/2, укладеного з ОСОБА_3 від 25 травня 2017 року, поручитель зобов'язується в строк тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги банку погасити заборгованість боржника згідно кредитного договору.

Згідно із п.6 договору поруки №348МІР/2 від 25 травня 2017 року договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і припиняється з виконанням своїх зобов'язань в повному обсязі.

Листом від 15 грудня 2008 року за №2296-10 на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про дострокове погашення боргу в строк до 15.01.2009, але не пізніше 30 днів з дати одержання цього повідомлення (а.с.160,т.2).

Листом за № 2298 від 15 грудня 2008 року на адресу ОСОБА_4 позивач визначив наявність порушення та розмір заборгованості, які підлягають погашенню протягом 30 днів з часу отримання вимоги.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання поруки припиненої, виходячи з того, що кредитором було змінено строк зобов'язання в зв'язку з пред'явленням вимоги про дострокове стягнення коштів, і подання після цього позову до поручителя після спливу 6 місяців.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржено ПАТ КБ «Приватбанк», відтак набрало законної сили і його висновки мають преюдиційне значення для вирішення цього спору.

У відповідності до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1ст.251 та ч.1ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (Постанова ВСУ від 18 липня 2012 року справа №6-78цс12).

Виходячи з таких вимог закону та правового висновку ВСУ визначення в п.6 договору поруки №348МІР/2 від 25 травня 2017 року, укладеного із ОСОБА_3, що договір припиняється з виконанням своїх зобов'язань в повному обсязі, не може вважатися строком припинення дії поруки, тому застосуванню підлягають правила ч.4ст.559 ЦК України.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справах за №6-106цс14, №6-155цс13,№6-6цс14-1,№6-53цс14, №6-125цс14,№6-169цс14 строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Виходячи з положень ч.4ст.559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права передбаченого ч.2ст.1050 ЦК України або з дня настання строку виконання основного зобов'язання ( у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Встановлено судом, не спростовано ПАТ КБ «Приватбанк», що 15 грудня 2008 року банком було пред'явлено вимогу ОСОБА_2 - боржнику у зобов'язанні, про дострокове повернення кредиту, чим було змінено строк його виконання, який настав через 30 днів після отримання повідомлення, виходячи з вимог закону та змісту досудової вимоги.

Та обставина, що після цього 06.04.2009 (а.с.157,т.2) банком на адресу ОСОБА_2 була повторно направлена вимога про дострокове повернення кредиту, факту зміни строку виконання зобов'язання через вимогу про дострокове стягнення не спростовує, правового значення не має, проте і з цього часу кредитор звернувся із позовом із пропуском 6 місячного строку.

Факт направлення вимог не спростований належними та допустимими доказами.

Таким чином, з огляду на солідарність відповідальності боржника та поручителя, неможливості існування кількох строків виконання одного й того ж зобов'язання, а також акцесорності договору поруки щодо кредитного договору, слід вважати встановленим, що строк виконання був змінений пред'явленням вимоги про дострокове стягнення коштів.

Як видно з матеріалів справи, із позовом до суду до відповідачів, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивач звернувся 29.11.2011, тобто з пропуском 6 місяців з часу настання строку виконання зобов'язання.

Отже, обґрунтованими слід визнати доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що пред'явлення до нього вимог із спливом шестимісячного строку не надає підстав для стягнення боргу в зв'язку з пропуском строку існування права вимоги до нього як поручителя.

Судом покладено на ОСОБА_3 судові витрати, однак він є інвалідом 2 групи (а.с.107,т.2).

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, неправильно застосував норму матеріального права, висновки з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_3 взагалі не обґрунтував, при тому, що встановив факт зміни зобов'язання і при однакових умовах договору поруки щодо двох поручителів, допустив взаємовиключні висновки.

Допущене судом першої інстанції і порушення норм процесуального права в частині ухвалення рішення за відсутності ОСОБА_3 без належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Так, останні відомості про направлення судових повісток на адресу ОСОБА_3 датовані повісткою про виклик на 07.10.2016, але таке повернулося не врученим (а.с.65-66), і будь - які відомості про направлення повісток на 13.12.2016 (день ухвалення рішення судом у справі) щодо ОСОБА_3 взагалі відсутні.

Відповідно п.3ч.3ст.376 ЦК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо справу розглянуто судом за відсутності будь - якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на викладене, рішення суду в частині задоволення вимог до ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог до нього з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року в частині задоволення вимог Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, судових витрат скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.10.2018 року.

Головуючий:

Судді: