Справа № 489/629/18
Номер провадження 2/489/1114/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом, яким просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини з 350 грн.00 коп. на 5000 грн.00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, в остаточній редакції позову, позивач просила збільшити розмір аліментів з 350 грн. до 1860 грн. 00 коп. щомісячно та стягнути з відповідача на її користь фактично понесені додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 3184 грн. 96 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача наперед додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з часу призначення аліментів значно збільшилися ціни, тому визначений розмір за рішенням суду є недостатнім для утримання сина, при цьому відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також позивач несе додаткові витрати на утримання сина, оскільки він має хронічні захворювання та постійно потребує лікування.

У судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги в остаточній редакції підтримали.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2003 року по 29.11.2011 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2011 р. було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 350 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10.10.2011 р. та до його повноліття.

Виконавчий лист за рішенням перебуває на виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментам від 02.01.2018 р., виданого Інгульським відділом державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за ОСОБА_3 рахується заборгованість щодо виконання виконавчого листа № 2-3908/2011 від 14.12.2011 року, яка, станом на 31.12.2017 року, становить 26 133,00 грн.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, на день ухвалення рішення про стягнення аліментів від 29.11.2015 року, діяли положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» в статті 21 якого прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2011 р. було встановлено у розмірі 870 грн. та на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2011 р. у розмірі 1042 грн.

На даний час з 1 січня 2018 року положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1860 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів обґрунтовані, проте підлягають задоволенню частково. Суд враховує майновий стан сторін, а також те, що споживчий кошик цін, розмір аліментів, що стягуються із відповідача, згідно з рішенням суду, є менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток неповнолітньої дитини, з урахуванням того, що син потребує додаткових витрат, пов'язаних з його гармонійним розвитком. Отже, суд вважає за можливе збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів з 350 грн. до 1200 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона постійно несе додаткові витрати ОСОБА_4, а саме на лікування та оздоровлення, однак її заробітку не вистачає, а відповідач ухиляється від участі у понесені додаткових витрат на дитину.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 185 СК України та роз'яснень, викладених у п. 18постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разова , періодично або постійно.

Судом встановлено згідно із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданого Комунальним закладом Миколаївської міської ради Центр первинної медико-санітарної допомоги, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 має хронічний комплексний тонизит, алергічну ренетомрецидивну інфекцію верхніх дихальних шшяхів.

Згідно відповіді Обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради від 26.12.2017 року за № 374, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на диспансерному обліку у лікарні ортопеда-травматолога дитячого через отриманий у 2010 році компресійний перелом ІХ грудного хребця. З 29.11.2017 року з діагнозом Алергічного риніту, хлопчик знаходиться на диспансерному обліку у лікаря алерголога дитячого, призначено специфічне лікування на протязі 3-5 років. Таким чином ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в МОДКЛ девять разів в хірургічному відділенні з 2006 р. по 2017 р. та один раз у ортопедо-травматологічному відділенні з 26.04.2016 р. 21.05.2016 р.

Згідно відповіді Обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради 23.01.2018 р. ОСОБА_4 був оглянутий лікарем ортопедом-травматологом дитячим, встановлено діагноз та рекомендовано курси консервативного лікування в умовах стаціонару два рази на рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з листопада 2017 року по травень 2018 року понесла додаткові витрати на ліки для сина в розмірі 11 244 грн. 75 коп.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на утримання дитини за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 5 622 грн. 37 коп. ( 1/2 частина реально понесених витрат) , підлягають задоволенню.

В той же час, вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування наперед в розмірі 5000,00 грн. починаючи з дня звернення до суду позову, суд вважає передчасними, оскільки передбачувані витрати, які просить стягнути позивач, стосуються майбутнього лікування і залежить від того чи буде позивач звертатись за допомогою до лікарні та чи буде призначатися дитині лікування. Отже в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2011 р. по справі № 2-3908/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.02.2018 року та до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексу інфляції.

Виконавчі листи, видані по цивільній справі № 2-3908/2011, відізвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 5 622 грн. 37 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка приживає за адресою: АДРЕСА_1, серія та номер паспорта ЕР 090547;

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, серія та номер паспорта ЕР 173886.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова