Справа № 473/3467/18
"19" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Козаченко О.І.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником квартири №24 в житловому будинку №226 по вул. Київській в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою.
В той же час з 07 листопада 2006 року в квартирі зареєстрована донька її чоловіка відповідачка по справі, яка з моменту реєстрації в житловому приміщенні без поважних причин не проживає, проте не знялася з реєстраційного обліку, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди в користуванні своєю власністю.
В звязку з цим ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи виконкому Вознесенської міської ради в судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, питання щодо задоволення позову залишила на розсуд суду.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 лютого 2007 року є власником квартири № 24 в житловому будинку №226 по вул. Київській в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою.
В той же час з 07 листопада 2006 року в квартирі зареєстрована донька чоловіка позивачки відповідачка по справі. Однак, як вбачається з показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, довідки ЖБК «Бузький» від 07 вересня 2018 року (а.с. 19), ОСОБА_2 за місцем реєстрації з моменту її проведення не проживає, проте не знялася з реєстрації, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди в користуванні своєю власністю.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сімї власника житла (в тому числі колишніх) такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту.
Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як раніше встановлено судом, відповідачка за місцем реєстрації не проживає понад встановлений законом річний строк. Матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин її не проживання в квартирі, зокрема створення їй будь-яких перешкод в проживанні чи іншому користуванні житлом тощо, а також наявності між сторонами угоди щодо іншого порядку та строків користування житлом.
За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №24 в житловому будинку №226 по вул. Київській в м. Вознесенську Миколаївської області.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв