ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/309/18 Справа № 213/1371/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Соловйова Л.Я. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1, в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_2,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року, яке постановлено суддею Соловйовою Л.Я. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 24 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року представник неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (надалі - ПАТ СК «Провідна»), третя особа ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди, завданої ДТП, інфляційних втрат, 3% річних та неустойки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.07.2013 року сталось ДТП за участю транспортного засобу Мерседес НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, в якому загинула мати ОСОБА_1 ОСОБА_5, яка була пасажиром. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ СК «Провідна». Відповідач не виплатив дочці загиблої у встановлені строки страхове відшкодування у вигляді завданої моральної шкоди, тому позивач просив стягнути з ПАТ СК «Провідна» страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 93118 грн., інфляційні втрати за період з 01.12.2013 року по 31.07.2017 року в розмірі 88938,50 грн., 3% річних за період з 18.11.2013 року по 09.08.2017 року в розмірі 11181,65 грн., та неустойку від невиплачених страхових виплат за період з 18.11.2013 року по 09.08.2017 року в розмірі 124289,87 грн. у зв'язку із затримкою виплати страхового відшкодування.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь законного представника малолітньої дитини: ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері в сумі 6882 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Повернуто ОСОБА_3, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. сплачений ним по квитанції №0.0.854161427.1 від 20.09.2017 року та 3328 грн. 70 коп. сплачений по квитанції №0.0.854161775.1 від 20.09.2017 року.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник законного представника позивача - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт зауважує на тому, що відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, відповідач повинен сплатити на користь ОСОБА_1, дочки загиблої, 105524 грн. у зв'язку з втратою годувальника до її повноліття.

Апелянт посилається на те, що вина особи, що завдала шкоду та цивільна правова відповідальність якої була застрахована доведена. Страховиком не виплачене своєчасно страхове відшкодування моральної шкоди, тому є факт прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити страхове відшкодування з розрахунку 100000 грн. (ліміт визначено полісом) за вирахуванням розміру моральної шкоди - 6882 грн., що становить 93118 грн. Страхове відшкодування відповідач у встановлені строки не здійснив, тому повинен сплатити інфляційні втрати, 3% річних та неустойку. Інфляційні втрати за період з 01.12.2013 року по 31.07.2017 року склали 88938,50 грн, 3% річних за період з 18.11.2013 року по 09.08.2017 року склали 11181,65 грн., неустойка від невиплачених страхових виплат за період з 18.11.2013 року по 09.08.2017 року склала 124289,87 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18 т.1).

Згідно копії довідки про причину смерті від 30.07.2013 року слідує, що ОСОБА_5, 1986 року народження - померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копію свідоцтва про смерть, актовий запис № 386 (а.с.14 т.1). Остання була пасажиром мікроавтобуса та травмована при зіткненні з вантажним автомобілем (а.с.8).

Згідно копії витягу з кримінального провадження № 0000826 - 30.07.2013 року внесено відомості до ЄРДР за ст. 286 ч.3 КК України, обставини: 30.07.2013 року о 00 годин 30 хвилин водій ОСОБА_4 керував мікроавтобусом Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по автодорозі Сімферополь-Інкерман-Севастополь, з боку с. Фруктове у напрямку м. Інкерман, та знаходячись на 55 км +50м, не звернув увагу на дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_4, з напівпричепом «Іност», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6, який рухався в попутному йому напрямку. Внаслідок події до приймального покою лікарні потрапили 7 осіб. На місці події загинула ОСОБА_5 (а.с.103-104 т.1). Загибла працювала у фізичної особи - ОСОБА_4 на підставі трудових договорів № 4 від 21.06.2012 року та № 7 від 01.06.2013 року (а.с.12,13 т.1).

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ СК «ПРОВІДНА», згідно Поліса №АВ/ 5865290 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.12.2012р., транспортний засіб: Mercedes-Benz 315 СDІ, номерний знак НОМЕР_2. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю встановлено в розмірі 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. (а.с.9,100 т.1).

Відповідно вироку Нахимівського районного суду м. Севастополя, винесеного Іменем Російської Федерації - 28.05.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.264 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. Вказаним вироком повністю задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 420000 руб.

28.01.2015 року ОСОБА_3 звернувся до філії ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою № про виплату страхового відшкодування по факту смерті ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яке сталось 30.07.2013 року (а.с.101-102 т.1).

Листами від 23.07.2015 року та від 14.09.2015 року представнику законного представника позивача - ОСОБА_3 надано роз'яснення щодо розміру страхового відшкодування по факту смерті ОСОБА_5 та щодо розміру відшкодування моральної шкоди, з яких слідує, що розмір страхового відшкодування по страховій вимозі склав 10448 грн. 50 коп. (витрати на поховання), які було перераховано заявнику ОСОБА_3. Також роз'яснено, що моральна шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі, але не більше 5% ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.10,11 т.1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 6882 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, та з того, що з відповідача не підлягають стягненню 3% річних та інфляційні витрати.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, що підлягає стягенню з відповідача на користь позивача, проте не може погодитись із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник стосовно застосування до спірних правовідносин положення ст. ст.23, 27 Закону України в редакції від 05.07.2012.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла станом на момент укладання страхового полісу № АВ/5865290 у грудні 2012 року : Право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. 27.2. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. 27.3. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. 27.4. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. 27.5. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. 27.6. За умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла станом на час дорожньо-транспортної пригоди та відповідно настання смерті матері ОСОБА_1, яка загинула під час ДТП у липні 2013 року, діяла редакція п. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на час ДТП становив 1147 грн., 12 кратний розмір моральної шкоди становитиме - 13764 грн., яка підлягає виплаті в рівних частках двом рідним потерпілої, яка загинула - чоловіка та доньці по 6882 грн., кожному.

На підставі наведного вище колегія суддів погоджуєтсья з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з відповідача на користь позивача, який діє в інтересах доньки ОСОБА_1, підлягає стягненню моральна шкода, завдана дитині, в розмірі 6882 грн.

При цьому доводи апеляційної скарги представника законного перставника стосовно того, що відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, відповідач повинен сплатити на користь ОСОБА_1, дочки загиблої, 105524 грн. у зв'язку з втратою годувальника до її повноліття колегію суддів не приймаються до уваги, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, законний представник малолітньої дитини - ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надали доказів того, що звертались до страховика та надавали останньому документи на виплату страхового відшкодування на утриманця - дитини померлої. Крім того, ними не було надано вмотивованого рішення страхової компанії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування на утриманця.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скраги про те, що вина особи, яка завдала шкоду та цивільна правова відповідальність якої була застрахована доведена, оскільки вказані обставини відповідачем по справі не оспорюються.

Проте, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що оскільки страхове відшкодування відповідач у встановлені строки не здійснив, існує факт прострочення виконання грошового зобов'язання, тому він повинен сплатити інфляційні втрати, 3% річних та неустойку.

Так, Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування " від 07 березня 1996 року № 86/96 -ВР, страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів , як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 36 п. 36.2. передбачає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування

Ст. 36 п. 36.5 вищезазначеного Закону передбачає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З огляду на звернення законного представника позивача ОСОБА_2 із заявою до ПАТ СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування вперше 19.08.2013 року, датою початку прострочення грошового зобов'язання буде 18 листопада 2013 року.

З огляду на те, що початок прострочення грошового зобов'язання становить 18 листопрада 2013 року, то на дату звернення до суду з позовом розмір розмір 3% річних становитиме 528 грн.

З урахуванням розміру відсоткової ставки НБУ, розміру невиплаченого страхового відшкодування - 6882 грн., за період з 18.11.2013 року по 09.06.2016р. підлягає стягненню з ПАТ СК «Провідна» на користь позивача пеня у сумі 6244,70 грн., виходячи з наступного розрахунку: за період з 18.11.2013 року по 14.04.2014 року ставка НБУ становить 6,5 %, кількість днів у періоді 148, що становить 362,77 грн. пені, за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року ставка НБУ становить 9,5 %, кількість днів у періоді 93, що становить 333,16 грн. пені, за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року ставка НБУ становить 12,5 %, кількість днів у періоді 119, що становить 560,93 грн. пені, за період з 13.11.2014 року по 15.02.2015 року ставка НБУ становить 14 %, кількість днів у періоді 95, що становить 501,54 грн. пені, за період з 16.02.2015 року по 03.03.2015 року ставка НБУ становить 19,5 %, кількість днів у періоді 16, що становить 117,65 грн. пені, за період з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року ставка НБУ становить 30 %, кількість днів у періоді 177, що становить 2002,38 грн. пені, за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року ставка НБУ становить 27 %, кількість днів у періоді 28, що становить 285,08 грн. пені, за період з 25.09.2015 року по 29.10.2015 року ставка НБУ становить 22 %, кількість днів у періоді 35, що становить 290,36 грн. пені, за період з 30.10.2015 року по 17.12.2015року ставка НБУ становить 22 %, кількість днів у періоді 49, що становить 406,51 грн. пені, за період з 18.12.2015 року по 17.12.2015 року ставка НБУ становить 22 %, кількість днів у періоді 76, що становить 630,50 грн. пені, за період з 03.03.2016 року по 21.04.2016 року ставка НБУ становить 22 %, кількість днів у періоді 50, що становить 414,81 грн. пені, за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року ставка НБУ становить 19 %, кількість днів у періоді 35, що становить 250,77 грн. пені, за період з 27.05.2016 року по 09.06.2016 року ставка НБУ становить 18 %, кількість днів у періоді 13, що становить 88,24 грн. пені.

У зв'язку із зростанням споживчих цін на товари та послуги у зв'язку із порушенням строків виконання грошового зобов'язання відповідачем позивач має право на відшкодування знецінення грошових коштів.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" - індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики.

Відповідно до рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, яку повинен сплатити відповідач за період 18.11.2013 року по 09.06.2016 року становить 6159,78 грн.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, законний представник позивача - ОСОБА_2, до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4, про стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1, інфляційних витрат в розмірі 6159 грн. 78 коп., трьох відсотки річних в розмірі 528 грн. та пені (неустойки) в розмірі 6244 грн. 70 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції має біти залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, законний представник позивача - ОСОБА_2, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4, про стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, законний представник позивача - ОСОБА_2, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4, про стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки, задовольнити частково.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1, інфляційні витрати в розмірі 6159 (шість тисяч сто п'ятдесят дев'ять) грн. 78 коп., три відсотки річних - 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. та пеню (неустойку) - 6244 (шість тисяч двісті сорок чотири) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: