Справа № 442/3772/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/7019/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Гарасимків Л.І. від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошей та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 гроші в розмірі 5800 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн. В решті позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення змінити та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача гроші в сумі 12801 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Вважає рішення неправильним та таким, що підлягає зміні. Зазначає, що у зв'язку з тим, що відповідач не повертав йому гроші в сумі 400 доларів США, він звернувся до суду про повернення такої суми, яка в перерахунку на гривні на час подання позовної заяви становила 10768 грн. Крім цього відповідач не повернув позивачу кошти за докуплені ним до мотоцикла селевий акумулятор сухо заряджений вартістю на час подачі позовної заяви в сумі 1450 грн., а також за два дзеркала заднього виду для мотоцикла вартістю 583 грн. Разом матеріальна шкода становить 12801 грн. Вказує на те, що повернув мотоцикл відповідачу через те, що він не виконав умови договору купівлі-продажу, а саме не передав йому належних до мотоцикла деталей та не передав документів на мотоцикл. Крім цього, зазначає, що суд надав правильну оцінку діям відповідача, але прийшов до необґрунтованого висновку, що відповідач повинен повернути гроші в межах суми, яка підтверджена особистою розпискою відповідача. Вказує на те, що вважає, що відповідач фактично визнав, що взяв у позивача гроші у сумі 400 дол. США.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, усних пояснень учасників справи у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 22, 23, 655, 665, 666 ЦК України та задовольняючи позов частково, виходив з того, що, як вбачається із показів свідка ОСОБА_4, останній підтвердив факт передачі коштів ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 в розмірі 400 доларів США як завдаток на придбання мотоцикла. В судовому засіданні не оспорюється та обставина, що між сторонами було укладено договір купівлі - продажу мотоцикла, оскільки за вищевказаним договором купівлі продажу одна сторона (продавець), в даному випадку ОСОБА_3 передала другій стороні ОСОБА_2 (покупцю) товар (мотоцикл). Згідно розписки від 30.12.2016р., ОСОБА_3 зобов»язується передати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5800 грн. за мотоцикл, який він продав за 350 доларів США станом на 2014р. Як вбачається із копії повідомлення Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області від 25.01.2017р., 25.01.2017р. досудове розслідування у кримінальному провадженні №000541 від 22.07.2015р. за ч.1 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_2 про шахрайство закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. А відтак, із врахуванням всіх вищенаведених обставин та визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер неправомірних дій відповідача, розмір завданої шкоди, тривалість порушення прав позивача, був порушений нормальний перебіг життя позивача, він відчував моральний дискомфорт, емоційне напруження, стрес, що відбились на стані його здоров»я, призвели до загострення гіпертонії. При визначенні розміру відшкодування враховуються також вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи викладене, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, - немає.

Так, позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 12801 грн. та заподіяної моральної шкоди в сумі 3000 грн.

В обґрунтування позову покликався на те, що 25 червня 2014р. він домовився з ОСОБА_3 про купівлю у нього мотоцикла, б/у модель SACHS НОМЕР_1, синього кольору, двигун НОМЕР_2, об'єм двигуна 1400 куб.см потужністю 13,6. За цей мотоцикл він заплатив йому 400 дол. США, що в перерахунку на гривні по курсу на 25.06.2014р. становила 4752 грн. В підтвердження того, що ОСОБА_5 продав йому мотоцикл, він дав йому талон, на якому стоїть печатка підприємця, його дружини ОСОБА_6. Мотоцикл не був повністю укомплектований. Були відсутні дзеркала заднього виду та інші деталі до мотоцикла, колеса повністю стерті. У них була домовленість, що він надасть перераховані деталі, а також документи на мотоцикл з тим, щоб він міг його зареєструвати. Після цього він мав доплатити йому гроші в сумі 2000 грн. Він довіряв відповідачу і тому погодився на такі умови купівлі продажу мотоциклу. При цьому був присутній ОСОБА_4, який бачив, як він передавав гроші ОСОБА_5 Мотоцикл він поставив у себе в гаражі на АДРЕСА_1. До мотоциклу закупив за свої кошти запчастини - дзеркала заднього виду та новий акумулятор. На протязі довшого часу відповідач не виконував свого зобов'язання і не надавав йому документи на мотоцикл та запчастини. З відповідачем він мав неодноразові розмови з приводу невиконання ним взятих на себе зобов»язань. Так як він не міг використовувати мотоцикл за своїм призначенням без документів, то він постійно нагадував ОСОБА_5 про його зобов'язання додати документи та деталі. У нього не було іншого способу заставити відповідача з ним спілкуватись і тому він вимушений був неодноразово звертатись в Дрогобицький відділ поліції ГУНП у Львівській області зі скаргами на вчинення по відношенню до мене незаконних дій. Проти ОСОБА_5 була порушена кримінальна справа за ст.190 ч.І КК України, провадження по якій неодноразово закривалось, він оскаржував постанови слідчого у передбачений законом спосіб , провадження поновлювалось. В кінцевому результаті слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області була прийнята постанова про закриття кримінального провадження від 25.01.2017р. на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України за відсутності в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.190 КК України. В постанові про закриття кримінальної справи слідчий вказав, що при проведенні одночасного допиту між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, останні домовились, що ОСОБА_5 поверне ОСОБА_2 гроші в сумі 5800 грн. Свої слова відповідач підтвердив написанням розписки від 30.12.2016р., яку склав власноручно і зобов'язався передати йому гроші в сумі 5800 грн. дослівно «за мотоцикл, який він продав за 350 дол. станом на 2014р.» Текст розписки написаний від імені ОСОБА_5 і це значить, що він дійсно визнав, що при укладенні з ним договору купівлі-продажу мотоцикла він отримав від нього гроші в сумі 350 дол. СІ1ІА, що на той час становило суму в гривнях - 4158 грн. Вважає, що в дійсності сума за яку він придбав мотоцикл становить 400 доларів США, що в перерахунку на гривні становила 4752 грн. Гроші в сумі 400 дол. США він передав ОСОБА_3 в присутності свідка ОСОБА_4 Але навіть після написання розписки відповідач гроші не повернув, уникає будь-яких зустрічей з ним, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

Як вбачається із матеріалів даної справи, кримінального провадження №0001541 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а також визнано сторонами у суді першої інстанції, - 25.06.2014 року позивач придбав у відповідача вживаний мотоцикл модель SACHS НОМЕР_1, синього кольору, двигун НОМЕР_2, об'єм двигуна 1400 куб.см потужністю 13,6. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу позивачу було видано «Талон» ФОП ОСОБА_6 - дружиною відповідача. Достовірних даних про усі умови договору матеріали справи не містять, зокрема, немає даних про те, за яку конкретно суму був придбаний транспортний засіб. Однак обоє сторін визнали, що 25.06.2014 року позивач сплатив відповідачу 400 доларів США, а також, що ця сума не була остаточною. Відповідач стверджує, що в подальшому позивач повинен був йому доплатити 330 доларів США (загальна сума за мотоцикл 730 доларів США), однак таких не сплатив. Позивач же стверджує про те, що повинен був доплатити 2000 грн. (на той час близько 170 доларів США) і за умови доукомплектації транспортного засобу відповідачем. У зв'язку із несплатою всієї суми за придбаний мотоцикл (як вказує відповідач), а також його недоукомплектацією (як додатково стверджує позивач), - будь-яких інших документів, що стосується укладення договору, окрім згаданого талону, позивач від відповідача не отримав, що унеможливлювало для нього реєстрацію транспортного засобу, відповідно до вимог закону у органах реєстрації транспортних засобів, однак що не позбавило його можливості самостійно доукомплектувати мотоцикл самостійно та певним чином користуватись ним.

У травні 2015 року, тобто майже після року певного використання мотоцикла позивачем, останній повернув його відповідачу, а саме в травні 2015 року. Причини повернення сторони знову ж стверджують кожна свою. Позивач вказує на те, що вони домовились, що він повертає мотоцикл відповідачу, а той повертає йому сплачені ним 400 доларів США. Відповідач же стверджує, що він забрав мотоцикл через те, що позивач не зміг повернути йому недоплачений за мотоцикл борг у розмірі 330 доларів та сам сказав, щоб він забрав мотоцикл, продав його та забрав собі борг, а різницю повернув йому. Відповідачем мотоцикл був проданий, як він визнав та не заперечує і позивач за 350 доларів США. Однак жодних коштів ним позивачу не повернуто.

Тому позивач, зважаючи на власне трактування правовідносин, що склались між сторонами просив стягнути з відповідача 400 доларів США в гривневому еквіваленті сплачених ним за мотоцикл коштів, а також 2033 грн. за придбані ним для доукомплектування мотоцикла деталі. Крім цього, вважав що йому заподіяна такими діями відповідача і моральна шкода, яку він оцінив у розмірі 3000 грн.

Крім цього, з липня 2015 року по 25.01.2017 року у Дрогобицькому відділі поліції ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження за заявою позивача стосовно відповідача про вчинення шахрайських дій, яке було 25.01.2017 року остаточно закрито у зв'язку із фактичним досягненням згоди між сторонами стосовно виниклого спору та написанням відповідачем позивачу розписки 30.12.2016 року, за якою відповідач зобов'язався передати позивачу грошові кошти у сумі 5800 грн. за мотоцикл, який він продав за 350 доларів США. Після цього постанова про закриття кримінального провадження жодною із сторін не оскаржувалась, що свідчить про досягнення згоди між сторонами.

Зважаючи на неповернення коштів відповідачем, позивач у травні 2017 року звернувся із даним позовом до суду наполягаючи на своїй версії правовідносин, що виникли первинно та заявивши позовні вимоги, про які йшлося.

Аналізуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду - немає.

Що стосується стягнення грошових коштів.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За статтею ж 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із наведених вище обставини, частина із яких визнана обома сторонами, згадана розписка відповідача не є борговою, оскільки жодні кошти позивачем відповідачу у день її написання не передавались, а навпаки, така стверджує про те, що комплекс попередніх складних правовідносин між сторонами, що містили елементи різних договорів, переріс у боргове зобов'язання саме відповідача перед позивачем та саме на суму 5800 грн., про що він сам ствердив у розписці (новація боргу) та правовідносини, що виникли між ними до цього - припинилися.

Будь-яких доказів про укладення виключно договору купівлі-продажу між сторонами та саме на таких умовах, про які вказує позивач - матеріали справи не містять, як і доказів на підтвердження його доводів про подальші правовідносини між сторонами (а саме придбання ним запчастин саме на вказаних ним умовах, передача ним мотоцикла відповідачу для повернення йому коштів у вказаному ним розмірі, тощо). Про те, що такий договір (купівлі-продажу) чи будь-який інший був укладений за версією відповідача та існування правовідносин знову ж за його версією - матеріали справи, також, не містять.

Зважаючи на вказане, а саме визнання свого боргу відповідачем перед позивачем, що виник із попередніх правовідносин між ними та не заперечення цього позивачем, що підтверджено, зокрема, розпискою і тим фактом, що постанова про закриття кримінального провадження ніким не оскаржувалась; припинення у зв'язку з цим правовідносин між сторонами, що передували цьому, - колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача згадану в розписці суму визнаного ним боргу у розмірі 5800 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що жодних доказів про те, що така, про яку вказує позивач, була завдана діями відповідача ним не представлено та матеріали справи, таких, не містять.

Доводи про загострення гіпертонічної хвороби у позивача зв'язку із необхідністю звертатись до компетентних органів для захисту своїх прав, що пов'язані із правовідносинами, що виникли між сторонами, а також моральний дискомфорт, емоційне напруження та стрес, що виникли у позивача знову ж у зв'язку із правовідносинами, що виникли між сторонами не слід вважати такими, що свідчать про наявність протиправної поведінки відповідача чи його вини у спричиненні таких негативних наслідків у позивача. Оскільки такі, слід вважати виникли через дії, зокрема, і самого позивача, який, як і відповідач, не доклав жодних зусиль для того, щоб оформити виниклі між ними правовідносини з усією необхідною конкретикою та деталізацією таких, що могло б сприяти уникненню подальших спорів між сторонами.

Однак, зважаючи на те, що рішення суду відповідачем не оскаржувалось колегія суддів не вважає за необхідність виходячи за межі доводів апеляційної скарги змінювати рішення в частині вирішення питання про стягнення моральної шкоди.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13.09.2018 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра