Справа №263/9975/18
Провадження № 2/263/2216/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

19 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1, в якому з 2017 року також зареєстровані відповідачки. Зауважує, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною її сина - ОСОБА_4, шлюб між якими був розірваний рішенням суду від 25.03.2014 року, а ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4 Реєстрація відповідачок у належному їй будинку була необхідна для їх працевлаштування, проте останні у вказаному будинку ніколи не мешкали та їх особисті речі у ньому відсутні. При цьому, добровільно відповідачі відмовляються знятись з реєстрації у належному їй будинку. На підставі викладеного просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, у подальшому надала заяву з проханням про розгляд справи завершити за її відсутністю.

Відповідачі повідомлялися про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що дійсно відповідачі зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, який належить позичці, проте в ньому ніколи не мешкали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2001 року, належить ОСОБА_1

Згідно довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 06.07.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 окрім інших з 01.09.2017 року зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В той же час, відповідно до акту КСН «Новоселівка» від 13.07.2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, проте за вказаною адресою з 01.09.2017 року та по теперішній час не мешкають.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачами не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог.

У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка, як власник домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідачі в спірному житловому приміщенні без поважних причин не проживають понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачці здійсненню її права користування та розпорядження належною квартирою, позов підлягає задоволенню, у зв'язку з чим а відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням у домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у домоволодіння АДРЕСА_1 Донецької області.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя Л.Г. Шатілова