Справа № 738/785/13-ц Провадження № 22-ц/795/796/2018 Головуючий у I інстанції - Парфененко О. Я. Доповідач - Онищенко О. І.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Поклад Д.В.,

Заявник: ОСОБА_2

Суб'єкт оскарження: начальник Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міщенко Євгеній Олександрович

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Менський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міщенка Євгенія Олександровича , постановлену об 11 год. 20 хв. у м.Мена, повний текст ухвали складено 26 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Менський районний ВДВС) Міщенка Є.О. протиправними; зобов'язати останнього здійснити перерахунок розміру аліментів, стягнутих рішенням Менського районного суду від 20 травня 2013 року, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання Законом України №2037-VIII законної сили з 08 липня 2017 року. Скарга мотивована тим, що вказаним Законом визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернулась до Менського районного ВДВС із заявою про перерахунок аліментів, які вона отримує, та приведення їх розміру відповідно до ст.182 СК України. Проте, у задоволенні її вимог було відмовлено. Такі дії заступника начальника Менського районного ВДВС заявник вважає протиправними, оскільки згідно рішення суду аліменти на її користь вже стягнуто і повторне звернення з аналогічними позовними вимогами до суду не передбачено.

Ухвалою Менського районного суду від 26 квітня 2018 року скаргу задоволено; визнано дії начальника Менського районного ВДВС Міщенка Є.О. протиправними; зобов'язано начальника Менського районного ВДВС здійснити перерахунок розміру аліментів, визначених у рішенні Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року з ОСОБА_4 з урахуванням вимог ст. 182 ч. 2 СК України, починаючи з 08 липня 2017 року. Судове рішення мотивовано тим, що внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів є підставою для приведення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, у відповідність до ст. 182 СК України. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі Менський районний ВДВС просить скасувати зазначену ухвалу суду і прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Менський районний ВДВС посилається, що в судовому засіданні доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України, стягувачем подано до суду не було. Також суб'єкт оскарження вказує, що Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» не передбачають порядку визначення мінімального розміру аліментів за виконавчими документами, виданими до 08 липня 2017 року. Закон України «Про виконавче провадження» також не містить повноважень державного виконавця щодо зміни мінімального розміру аліментів, встановленого судом. Крім того, за доводами Менського районного ВДВС, жодним законодавчим актом не передбачено право державного виконавця самостійно визначати мінімальний розмір аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін. Заявник вважає судове рішення законним і обґрунтованим. За доводами ОСОБА_2, відповідно до чинного законодавства державний виконавець повинен стягувати аліменти з боржника на користь стягувача в розмірі, який не може бути меншим встановленого Сімейним кодексом України, а саме ч.2 ст.182 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.ст.7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», який визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, державний виконавець є представником влади, діє від імені держави та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом та є державним службовцем.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, за статтею 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на виконання рішення Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей виконавчий лист було видано 20 травня 2013 року.

Згідно постанови державного виконавця Центрального відділу ДВС ЧМУЮ від 28 січня 2016 року було закінчено виконавче провадження із виконання вказаного виконавчого листа, оскільки боржник звільнений з роботи 24 листопада 2015 року за угодою сторін.

Постановою державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції Мазур К.М. від 10 березня 2016 року відкрито виконавче провадження на підставі заяви стягувача про примусове виконання, поданої 04 березня 2016 року.

У березні 2018 року виконавче провадження перебувало на виконанні у державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції Пономаренко Л.М.

13 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася із заявою на ім'я начальника Менського районного ВДВС про визначення розміру аліментів на утримання дітей у відповідності до вимог ст.182 СК України в новій редакції.

Згідно відповіді від 29 березня 2018 року Менського районного ВДВС за підписом начальника відділу на вказану заяву повідомлено, що у виконавчих листах про стягнення аліментів, присуджених у частці від доходу боржника, які були видані до 08 липня 2017 року, судом визначено мінімальний розмір аліментів не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а державний виконавець не наділений повноваженнями щодо зміни мінімального розміру аліментів, встановленого судом. Стягувачу рекомендовано звернутися до суду за зміною способу виконання рішення.

З викладеного вбачається, що у даному випадку стягувач звернулась не до державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавчий лист, з вимогою про визначення розміру аліментів, а до начальника відділу державної виконавчої служби як до особи, на яку покладено обов'язки із здійснення контролю за виконанням державними виконавцями Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів. Тобто, у даній справі ОСОБА_2 оскаржуються дії начальника відділу Менського районного ВДВС як суб'єкта владних повноважень, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд першої інстанції, зобов'язуючи начальника Менського районного ВДВС здійснити перерахунок розміру аліментів, не врахував, що в силу положень абзацу 2 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу державної виконавчої служби, на виконанні у якого не перебуває виконавче провадження, такими повноваженнями не наділений.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (ч. 1 ст.377 ЦПК України).

За вказаних обставин, оскільки стягувач оскаржує дії начальника державної виконавчої служби як суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а провадження в даній справі закрити, роз'яснивши ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 377, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міщенка Євгенія Олександровича закрити.

Роз"яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено13 вересня 2018 року.

Головуючий:Судді: