Справа № 203/3585/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження №56814438, з примусового виконання виконавчого листа №2-885/10, виданого 01.03.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що під час здійснення виконавчих дій не встановлено наявності у боржника майна та коштів, не вчинення останнім дій, спрямованих на виконання рішення, а також періодичний виїзд його за кордон, при ватний виконавець просив обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не зявився. В звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника виконавчої служби та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в поданні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.02.2010 року у цивільній справі №2-885/2010, яке набрало законної сили, було задоволено позов АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнуто з останніх в солідарному порядку заборгованість за договором по відкриття кредитної лінії №4695-001/07Ф від 18.09.2007 року в сумі 405400 Євро, що еквівалентно 450095 грн. 53 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2018 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» на правонаступника в особі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар».

На виконання заочного рішення суду від 26.02.2010 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 91.03.2011 року було видано виконавчий лист, а згідно ухвали суду від 05.06.2018 року його дублікат, який стягувачем предявлено для примусового виконання до приватного нотаріуса виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1

Постановою вказаного приватного виконавця від 19.07.2018 року було відкрито виконавче провадження за булі катом виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Пунктом 19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобовязаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень закону, тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, зокрема обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний (приватний) виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З наданих до подання матеріалів не вбачається факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та його обізнаності про наявність останнього, а також відомостей, які б свідчили про його умисне ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням.

Не встановлення виконавцем наявності у боржника майна та коштів, на яке можливо звернути стягнення, а також факт періодичного виїзду боржника за кордон, не є свідченням його ухилення від виконання зобовязань.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.2,5,12,13,76-81,247,441 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала може оскаржена державним (приватним) виконавцем, який вніс подання, сторонами виконавчого провадження та іншими зацікавленими особами шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак