"19" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.,
при секретарі Грінкевич А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 31 жовтня 2008 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Також позивач зазначила, що у зв'язку із тим, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 11.02.2015 року та враховуючи, що останній матеріально не забезпечує неповнолітню дитину впродовж останніх півтора року, а саме з 01.12.2016 року, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2016 року до дня пред'явлення позову, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 31 жовтня 2008 року по 11 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 11.02.2015 року. (а. с. 5, 7)
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. 6)
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, то при їх вирішенні, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 191 СК України, передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За таких обставин, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. В свою чергу позивач надала на підтвердження заявленої вимоги про стягнення аліментів за минулий час, письмові показання свідка ОСОБА_4, які суд не може прийняти до увагу та визнати належним та допустимим доказом у справі.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Оскільки, відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 к.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 191 СК України, ст. 1-13, 76-83, 89, 95, 141, 263-265, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2018 року

Суддя Н.О.Яровенко