18.10.2018 227/2272/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Кузмініч Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, про позбавлення його батьківських прав, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не забезпечує належного догляду за дитиною, участі у вихованні дитини не приймає. Ніякого зв'язку відповідач з дитиною не підтримує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків на протязі тривалого часу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що хоч на даний час він проживає в іншій сім'ї, але проти позбавлення його батьківських прав відносно свого сина заперечує.

Представник Органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації не підтримала позовні вимоги, надала до суду висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні було встановлено, що в період з 09.08.2014 року по 30.12.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.12.2016 р. було розірвано. (а.с.9).

Під час спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. У відповідності до свідоцтва про народження дитини, її батьком є відповідач по справі, ОСОБА_3. (а.с.8).

Як свідчать акти обстеження житлово - побутового та матеріального становища від 16.05.2018 р., складений депутатом Білозерської міської ради та трьох сусідів, ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з матір'ю ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4, побутові умови проживання відповідають санітарним нормам. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за зазначеною адресою не проживає та участі у вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймає. (а.с.11-12).

Згідно довідки Нововодянської сільської ради Добропільського району Донецької області №01-20/262 від 25.06.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.19).

Згідно акту від 12.07.2018 року, обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_2, проживає сім'я з п'яти чоловік: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 Було зазначено, що ОСОБА_3 не зловживає спиртними напоями, та не має шкідливих звичок. Діти не були замічені без супроводу батьків. В будинку порушені деякі санітарно - гігієнічні умови, будинок потребує косметичного ремонту. Сім'я має підсобне господарство, оброблена земля на якій вирощуються овочеві культури. (а.с.29).

Відповідно до побутової характеристики №562 від 12.07.2018 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2. Займається господарством. Характер спокійний, дружелюбний. З сусідами, односельцями в дружніх відносинах. За час проживання в селі зарекомендував себе з позитивного боку. Скарг, заяв на нього не сільської ради не надходило. (а.с.49).

Згідно матеріалів цивільної справи, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №227/196/16 від 03.03.2016 року, виданого Добропільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3, аліментів на користь ОСОБА_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, та станом на 18.06.2018 р. ОСОБА_3 має заборгованість яка складає 43208,55 грн. (а.с.30).

Згідно витягу від 05.06.2018 р. з ЄРДР, 11.01.2018 р. внесено відомості за ч. 1 ст. 164 КК України кримінальне провадження №0000067. (а.с.14).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації Донецької області від 25.07.2018 року вих..№03-37/471, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4. (а.с.48)

Судом встановлено, що після припинення стосунків між сторонами по справі син залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що відповідач по справі не приймає участі у вихованні сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача, пояснила суду, що перешкод у відповідача для спілкування з дитиною немає, проте, відповідач покинув сім'ю, після чого ніякої участі у вихованні дитини не приймає, допомоги не надає.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10, яка є знайомою позивача та відповідача, показала суду, що відповідач у вихованні дитини участі не приймає. Під час спільного проживання відповідач часто та сильно ображав позивачку. Невдовзі після одруження та народження дитини покинув сім'ю та з того часу ніяких стосунків та допомоги не надає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.3 ст.5 СК України Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав здійснюється тільки судом.

Відповідно роз'яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Судом не встановлено, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо свого малолітнього сина, необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Докази, які були надані позивачем в судове засідання, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до нього такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Разом з тим, інформація, що в них міститься свідчить про те, що дійсно відповідач не в повній мірі приймає участь у вихованні дитини.

Судом встановлено, що відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, заходи впливу до відповідача не вживалися. Невиконання батьківських обов'язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання, за таких обставин суд дійшов висновку про необхідність, виключно в інтересах дитини, надати можливість батькові та синові налагодити їх родинні стосунки, як на теперішній час так і на майбутнє.

Крім того, органом опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації надано висновок від 25.07.2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

П. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» рекомендує судам зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Враховуючи всі обставини справи, в тому числі, бажання відповідача, а також, ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Разом з тим, попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, та покласти на Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст.4, 12, 76, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.164-166 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації контроль за виконанням ним своїх батьківських обов'язків.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1;

-відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

- третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, місцезнаходження за адресою: 85000, Донецька область, м.Добропілля, вул.Московська, буд.1, .

Повне судове рішення складено 18.10.2018 року.

Суддя А.М. Левченко

17.10.2018