Справа № 486/1323/17
Провадження № 2/486/105/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Зацепіній І.О.,

з участю представника позивача Хмельницького А.М.,

без участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 10 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 3800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед банком станом на 18 жовтня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 23300,03 гривень, з яких: тіло кредиту - 2793, 84 гривень, відсотки за користування кредитом - 11430,08 гривень, пеня -7490,39 гривень та штраф (фіксована частина) - 500 гривень і штраф (процентна складова) - 1085,72 гривні. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23300,03 гривень та судові витрати.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, а саме, тіло кредиту та процентну ставку, передбачену кредитним договором. Просить застосувати строки позовної давності. В іншій частині позову просить відмовити.

Дослідивши надані докази, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву відповідача, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 3800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць (а.с. № 10, 11, 12-26).

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Своїм підписом у заяві відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а ОСОБА_2 в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 5-9) сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитом перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 18 жовтня 2017 року складає 2793, 84 гривень, з якою суд погоджується.

Стосовно заборгованості по процентам за користування кредитом, вказаної позивачем в розрахунку заборгованості в сумі 11430,08 гривень, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як видно з п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Однак відповідно до заяви, що є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг, процентна ставка по кредитному ліміту узгоджена сторонами 2,5 % в місяць, тобто 30 % на рік.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява не містить умов про спосіб надання виписку про стан картрахунку.

Але банк не надав суду доказів дотримання ним процедури, визначеної п. 1.1.3.2.3 Умов щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки та її нарахування у подвійному розмірі, тому підстав для застосування підвищеної процентної ставки суд не вбачає.

Крім того, не можна вважати обґрунтованим і застосування подвійного розміру процентів до простроченої заборгованості, оскільки підстави застосування подвійної процентної ставки до простроченої заборгованості Умовами та правилами надання банківських послуг не передбачені, а також подвійна процентна ставка суперечить змісту статті 1048 ЦК України.

До того ж, визначення розміру процентів 11430,08 гривень за користування 3800 гривень кредитних коштів не відповідає меті встановлення процентів та спотворює їх зміст як плати за користування кредитом.

Виходячи з вищевикладеного, процентна ставка повинна застосовуватися на рівні 30% річних.

Відповідач просила застосувати строк позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так як позивач звернувся до суду 03 листопада 2017 року, тому з відповідача на користь позивача в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 03 листопада 2014 року по 18 жовтня 2017 року підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Таким чином розмір заборгованості за процентами за період з 03 листопада 2014 року по 18 жовтня 2017 року складає 1080 днів і становитиме 2516,40 гривень (2793,84 гривень тіло кредиту х 30%) : 360 днів х 1080 днів, загальний розмір заборгованості за процентами - 3057,44 гривень (2516,40 гривень + 541,04 гривень).

Щодо стягнення з відповідача одночасно пені (комісії) та фіксованої частини штрафу і процентної складової штрафу, суд приходить до такого.

Статтями 546, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 кредитного договору (а.с.16 зворот) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 11, 17) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Тому, пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань, за яке може бути стягнуто тільки один вид неустойки -штраф.

Щодо розрахунку штрафу, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф - неустойка, що розраховується від суми неналежно виконаного зобов'язання, а фіксована та розрахункові частини є складовими одного виду неустойки (штрафу), то розмір штрафу має розраховуватись за правилами пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг і складає 792,56 гривень (500 + 5% /2793,84 гривень+3057,44 гривень/).

З огляду на викладене, суд вважає, що доведена заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 10 вересня 2009 року станом на 18 жовтня 2017 року складає 6643,84 гривень, в тому числі 2793,84 гривень заборгованості за кредитом; 3057,44 гривень заборгованості по процентам та 792,56 гривень штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача.

Оскільки, невиконання ОСОБА_2 взятого на себе зобов'язання, потягнуло виникнення заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 6643,84 гривень, порушене право позивача на повернення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та штрафу за користування наданим кредитом підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених при зверненні до суду, що складаються з судового збору.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто - 456,16 гривень (28,51%) (а. с. № 1).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Треті Ліві Ламки Соснівського району Тамбовської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 10 вересня 2009 року в розмірі 6643,84 гривень (шість тисяч шістсот сорок три гривні вісімдесят чотири копійки), з яких:

- тіло кредиту - 2793,84 гривень (дві тисячі сімсот дев'яносто три гривні вісімдесят чотири копійки);

- відсотки за користуванням кредитом - 3057,44 гривень (три тисячі п'ятдесят сім гривень сорок чотири копійки);

- штраф - 792,56 гривень (сімсот дев'яносто дві гривні п'ятдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Треті Ліві Ламки Соснівського району Тамбовської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р 3111, МФО 305299) судовий збір в сумі 456,16 гривень (чотириста п'ятдесят шість гривень шістнадцять копійок).

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Повне рішення складено 05 січня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова