Справа № 495/4454/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 квітня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі та обґрунтував їх наступним. 14.09.1997 року сторони уклали шлюб, який на підставі рішення суду від 29.05.2013 року був розірваний. Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В період перебування у зареєстрованому шлюбі, тобто починаючи з 14.09.1997 року до розірвання шлюбу позивачка та відповідач, за спільні кошти подружжя, та спільною працею набули майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., підсобна площа 15,5 кв.м. з гаражем та підвалом; ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 51,5 кв.м., житловою площею - 28, 6 кв.м., підсобна площа 22, 9 кв.м.; житловий будинок № 66 по вул.Першотравневій в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, автомобіль «ВАЗ-21421», зеленого кольору, 1985 року випуску, державний знак ВН48711ОК. Крім того, за спільні кошти подружжя та спільною працею сімї було здійснено добудови та прибудови до будинку № 64 по вул.Першотравневій в с.Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 62,1 кв.м., житловою площею - 30, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м., який був отриманий відповідачем за договором дарування від 15.12.2009 року. Також, починаючи з 2009 року за спільні кошти подружжя та спільною працею сімї в будинку № 64 по вул.Першотравневій в с.Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м. було побудовано: прибудова до будинку літ. А; склад; приміщення - холодильнику; сарай. На протязі 2005-2010 років за спільні кошти подружжя та спільною працею сімї сторонами по справі було придбано наступне нерухоме майно на загальну суму 100 900,00 грн., а саме: стиральна машина LG вартістю 3000 грн., душова кабіна вартістю 8800 грн., кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000 грн., холодильник дводверний LG вартістю 8 800 грн.; телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000 грн., домашній кінотеатр вартістю 3000 грн., кухонні меблі довжиною 9 мерів вартістю 6000,00 грн., газова плита Kaiser вартістю 6 000 грн., м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000 грн., ліжко дитяче двоярусне вартістю 3000 грн., стіл компютерний кольору горіх вартістю 2000 грн., ліжко двоспальне вартістю 4000 грн., спальний гарнітур, який складається з 2 чотирьохдверних шаф, 2 комодів і туалетного столика вартістю 5000 грн., стіл деревяний різний довжиною 2,4 м. і 6 стільців вартістю 4000 грн., стінку-гірка вартістю 8500 грн. Також, на протязі 2012-2013 років сторонами було вирощено поголівя свиней - 22 свиноматки вагою 150 кг; 7 свиней вагою 120 кг; 60 свиней вагою 90-100 кг; 100 свиней вагою 40-60 кг; 40 свиней вагою 20-25 кг. На підставі викладеного представник позивача просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином :

1)Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на одну другу частину двокімнатної квартири АДРЕСА_3;

2) Поділити спільне нерухоме майно, придбане під час шлюбу, між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 наступним чином:

а) Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 36,7 кв.м.. житловою площею - 17, 6 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м, а також на допоміжні приміщення: підвал, гараж;

б) Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_5 загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею - 28, 6 кв.м., підсобною площею 22, 9 кв.м., в разі відступлення від часток стягнути грошову компенсацію з однієї сторони на користь іншої за відхилення від частки;

в) Визнати право власності за ОСОБА_1, на житловий будинок № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею - 21, 1 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м, який розташований на земельній ділянці 0,15 га.;

г) Визнати спільною сумісною власністю самовільні будівлі та споруди, а саме : прибудову до будинку літ. А; складу; приміщення - холодильнику; сараю до будинку № 64 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею - 30, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м.,=;

д) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, вартість будівельних матеріалів та робіт, які були витрачені на зведення самовільних будівель та споруд, а саме : прибудови до будинку літ. А; складу; приміщення - холодильнику; сараю до будинку № 64 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області загальною площею 62,1 кв.м., житлова площа - 30, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м.;

е) Визнати за ОСОБА_1, право власності на холодільник дводверний LG вартістю 8 80,000 гривень; телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000,00 гривень; кухонні меблі довжиною 9 мерів вартістю 6000,00 гривень; газову плиту Kaiser вартістю 6 000,00 гривень; кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000,00 гривень, стінку-гірку вартістю 8500,00 гривень; м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000,00 гривень;

є) витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, холодільник дводверний LG вартістю 8 800,00 гривень; телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000,00 гривень; кухонні меблі довжиною 9 мерів вартістю 6000,00 гривень; газову плиту Kaiser вартістю 6 000,00 гривень; кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000,00 гривень, стінку-гірку вартістю 8500,00 гривень; м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000,00 гривень, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_4;

ж) Визнати спільною сумісною власністю автомобіль марки Ніва зеленого кольору, рік випуску 1981, державний номерний знак ВН 48711, зареєстрований Білгород-Дністровським МРЕВ УДАЇ в Одеській області за ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, грошову вартість частки автомобілю марки Ніва зеленого кольору, рік випуску 1981, державний номерний знак ВН 48711;

з) Визнати за ОСОБА_1, право власності на свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області;

і) витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг. які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області, а у разі неможливості витребування свиней стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ринкову вартість свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які незаконно відчужені ОСОБА_2;

к) Судові витрати просила покласти на відповідача.

Вказані позовні вимоги позивачка обгнрунтувала наступним. Як вказує представник позивачки, виходячи з того, що у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є декілька нерухомих об'єктів, а також значна кількість рухомого майна, по кожному з цих обєктів представник позивача зазначає наступне.

1. Щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_6, ринкова вартість якої становить 260 000,00 грн (двісті шістдесят тисяч гривень), представник позивача зазначив наступне. Ця однокімнатна квартира АДРЕСА_7 загальною площею 36.7 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м., не підлягає поділу без втрати її цільового призначення. Відповідно до проведеної оцінки, вартість цієї квартири № 4 становить 260 000 гривень. Оскільки квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то їх частки є рівними та у грошовому еквіваленті складають: Частка ОСОБА_1 становить - 130 000,00 гривень, частка ОСОБА_2 також становить - 130 000 гривень.

2. Щодо ? частини квартири АДРЕСА_8, вартість цілої квартири відповідно до оцінки становить 234 330,00 гривень Відповідно вартість 1/2 частини вказаної квартири становить 117 165,00 гривень. Оскільки відповідно до Висновку № 5823/24 судової будівельної-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 495/4454/13 зазначено, що при прибутті на місце дослідження ОСОБА_2 відмовився надавати доступ до квартири № 5 розташованої у будинку № 4 по вулиці Комсомольській, село Старокозаче, Білгород-Дністровський району, Одеської області, сторона позивача звернулася до суб'єкту оціночної діяльності ТОВ «Восток-Оценка», (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 75/17 , виданий ФДМУ 06 лютого 2017 року), для складання звіту про оцінку майна, а саме вище вказаної квартири № 5, та відповідно до звіту про оцінку майна вартість вказаної квартири № 5 становить 234 330,00 гривень. Також, додатково, для уникнення будь-яких спорів стосовно 1/2 частки квартири АДРЕСА_9 загальною площею 51,5 кв.м., житлова площа - 28, 6 кв.м., підсобна площа 22, 9 кв.м, представник позивача зазначає наступне. 13 вересня 1999 року в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу № 2439/Б нерухомого майна, згідно якого відповідач продав, а позивач купив 1/2 частину квартири АДРЕСА_10, яка належала відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.06.1997 року. ОСОБА_5 з п. 5 вище зазначеного укладеного договору, позивачем була виплачена повна вартість придбаного ним спірного нерухомого майна, тобто виконана одна з істотних умов договору. На час укладення договору 13 вересня 1999 року на біржі спірні відносини регулювалися ЖК УРСР 1984 року та Законом України «Про товарні біржі», який визначає правові умови створення та діяльності товарних бірж на території України. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Таким чином, спеціальним законом, який регулював відносини стосовно укладення договорів на товарній біржі, є Закон України «Про товарні біржі». Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Крім того, статтею 2 цього Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст. 15 Заокну України «Про товарні біржі» біржовою операцією визнається угода, що відпвідає сукупності зазначених нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», укладений на товарній біржі договір купівлі-продажу квартири не підлягав нотаріальному посвідченню, внаслідок чого він є дійсним. Також Договір купівлі-продажу № 2439/Б від 13 вересня 1999 року був зареєстрований КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», внаслідок чого право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було зареєстровано, то дійсним його визнавати вже не потрібно, оскільки ст. 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину, за яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тому, як вказує представник позивача, оскільки договір купівлі-продажу № 2439/Б від 13 вересня 1999 року, починаючи з 01 січня 2004 року, тобто з дня вступу в дію ЦК України 2003 року, неможливо використовувати як правовстановлюючий документ, 1/2 частини квартири була придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю, а батько ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_6 не бажає добровільно укласти новий договір купівлі продажу через небажання поділити спірне майно, то, представник позивача вказує, що необхідно визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказану квартиру. Таким чином, оскільки вартість вказаної квартири становить 234 330,00 гривень, то відповідно вартість 1/2 частини вказаної квартири становить 117 165,00 гривень, а 1/2 частина вказаної квартири є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та належить їм в рівних частках, то частка ОСОБА_1 складає - 58 582 гривні 50 копійок, частка ОСОБА_2 складає - 58 582 гривні 50 копійок.

3. Щодо житлового будинку № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області, то представник позивача пояснив наступне. Вартість цього будинку становить - 116 000,00 гривень, цей житловий будинок № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею - 21, 1 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м, який розташований на земельній ділянці 0,15 га., є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та належить їм в рівних частках.

4. Щодо поголів'я свиней, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то представник позивача вказує, що відповідно до звіту про оцінку рухомого майна, вартість поголів'я свиней становить - 341 660,00 гривень. Поголів'я свиней є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а отже їх частки є рівними. Тому стосовно рухомого майна, необхідно визначити право власності ОСОБА_1 на поголів'я свиней, а саме половину вказаного поголів'я: 11 свиноматки вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90- кг: 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг. Таким чином у грошовому еквіваленті їх частки складають: Частка ОСОБА_1 - 170 830,00 гривень, частка ОСОБА_2 - 170 830 гривень. Також вказав, що ОСОБА_2 за час розгляду цієї справи встиг реалізувати повністю поголів'я свиней та отримати грошову суму, що дорівнює визначеній у звіті ціні поголів'я свиней, а саме 341 660,00 гривень. Відповідно, ОСОБА_1, її частка поголів'я свиней, полягає у виплаті ОСОБА_2 грошової компенсації на користь ОСОБА_1 у сумі 170 830,00 гривень.

5. Стосовно будівельних матеріалів та робіт, пов'язаних з прибудовами будинку № 64 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, які були побудовані в 2009 року за спільні кошти подружжя та спільною працею сім'ї, а саме: 1) прибудови до будинку літ. А; 2) складу; 3) будівлі - холодильнику; 4) сараю, то, як вказує представник позивача, оскільки будівельні матеріали та роботи були проведені під час шлюбу за спільні кошти подружжя, то необхідно визнати ці споруди спільною сумісною власністю з виплатою компенсації частки ОСОБА_1;

6. Стосовно поділу рухомого майна, то, представник позивача вказує, що необхідно застосувати п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якої, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Тобто, що стосується побутової техніки та меблів, придбаних на протязі 2005-2010 років, то відповідно до законодавства необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на наступні рухомі речі:

1) холодільник дводверний LG вартістю 8 800,00 гривень;

2) телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000,00 гривень;

3) кухонні меблі довжиною 9 мерів вартістю 6000,00 гривень;

4) газову плиту Kaiser вартістю 6 000,00 гривень;

5) кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000,00 гривень;

6) стінку-гірку вартістю 8500,00 гривень;

7) м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000,00 гривень, на загальну вартість 48 300,00 гривень.

Далі, представник позивача вказує, що, просить поділити спільно нажите майно між сторонами наступним чином з виплатою наступних компенсацій.

За ОСОБА_1 просить визнати право власності на наступне майно :

1. На однокімнатну квартиру АДРЕСА_11, загальною площею 36,7 кв.м.. житлова площа - 17, 6 кв.м., підсобна площа 15, 5 кв.м., оскільки вона не підлягає поділу без втрати її цільового призначення. Відповідно до проведеної оцінки, вартість квартири № 4 становить 260 000,00 гривень. Оскільки квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то їх частки є рівними та у грошовому еквіваленті складають: частка ОСОБА_1 становить - 130 000,00 гривень, частка ОСОБА_2 становить - 130 000 гривень. Тобто, грошова компенсація ОСОБА_2, яка має бути йому виплачена, дорівнює його частці та становить 130 000,00 гривень.

2. На житловий будинок № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею - 21, 1 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м, який розташований на земельній ділянці 0,15 га. Вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та належить їм в рівних частках. Частка ОСОБА_1 складає - 58 000 гривень, частка ОСОБА_2 складає - 58 000,00 гривень. Тобто, грошова компенсація ОСОБА_2 дорівнює його частці та становить 58 000,00 гривень. Тобто, у разі визнання права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру № 4 та вказаний житловий будинок № 66, сума грошової компенсації на користь ОСОБА_2 складає: 130 000 гривень + 58 000 гривень = 188 000,00 гривень.

Далі, представник позивача вказує, що просить визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне майно :

1)? частину квартири АДРЕСА_12. Оскільки вартість цієї квартири становить 234 330,00 то гривень, відповідно вартість ? частини становить 117 165,00 гривень. Тобто, грошова компенсація ОСОБА_1 за цю квартиру становить грошова компенсація ОСОБА_1 дорівнює її частці та становить 58 582,50 гривень;

2) Поголів'я свиней є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а отже їх частки є рівними. Тому стосовно рухомого майна, вказує, що необхідно визнати право власності ОСОБА_1 на поголів'я свиней, а саме половину вказаного поголів'я: 11 свиноматки вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг.; тобто їх частки у грошовому еквіваленті їх частки складають: Частка ОСОБА_1 - 170 830,00 гривень та частка ОСОБА_2 - 170 830,00 гривень.Однак, оскільки ОСОБА_2 за час розгляду цієї справи встиг реалізувати повністю поголів'я свиней та отримати грошову суму, що дорівнює визначеній у звіті ціні поголів'я свиней, а саме 341 660 гривень, то частка ОСОБА_1 у грошовому еквіваленті складає 170 830,00 гривень.

Таким чином, як вказує представник позивача, у разі визнання права власності за ОСОБА_2 на вказану ? частину квартири, та поголівя свиней, сума грошовї компенсації на користь ОСОБА_1 складає 58 582,50 гривень плюс 170 830,00, що дорівнює 229 412,50 гривень. Тобто, у разі взаємного зарахування сум грошових компенсацій наявні наступні розрахунки: Сума грошової компенсації ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 складає 188 000,00 тисяч гривень; сума грошової компенсації ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає - 229 412 гривень 50 копійок. Отже, 229 412 гривень 50 копійок (двісті двадцять дев'ять тисяч чотириста дванадцять гривень 50 копійок) -188 тисяч гривень (сто вісімдесят вісім тисяч гривень) = 41 412 гривень 50 копійок (сорок одна тисяча чотириста дванадцять гривень 50 копійок) ця сума підлягає виплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. На підставі викладеного представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги .

В судовому засіданні адвокат в інтересах відповідача позовні вимоги про поділ майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності визнав частково. Так, визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову в частині визнання права власності за позивачкою на ? частину житлового будинку під №66 по вулиці Першотравневій в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеській області; в іншій частині позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі з мотивів, які викладені ним у запереченнях та промові у дебатах.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, пояснила, що вона є дочкою позивача та відповідача. також пояснила, що усе майно, яке є у її батьків, вони придбавали разом. І позивачка, і відповідач працювали, вона також їм допомагала. Пояснила, що поголівя свиней вирощували для всієї родини приблизно з 2006 року. Для цього вони побудували ферму, зробили прибудови. потім різали приблизно 3-4 свині на тиждень, за рахунок чого вони і жили. Усі предмети побуту, усі меблі купували разом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона добре знає і позивачку, і відповідача, оскільки працювала, допомогала їм по господарству приблизно три роки до їх розлучення. Пояснила, що сторони усе робили разом, разом вирощували свиней, все по господарству робили удвох. Заробітну плату вона отримувала за кожний день, в основному їй платила ОСОБА_1. Працювала у них приблизно до 2013 року, до того часу, поки вони не розлучились. Після розлучення ОСОБА_2 її звільнив.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_5 вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вислухавши представників сторін, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Позивачкою заявлені позовні вимоги щодо поділу спільно нажитого майна, Тобто, для вірного та обєктивного вирішення даної справи, суду необхідно визначити правовий режим кожного із обєктів, поділ яких просить здійснити позивачка.

1.Першим пунктом позовних вимог позивачки є визнання права спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_13. Щодо правового режиму набуття цієї квартири судом встановлено наступне.

Судом встановлені наступні факти ат відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 1997 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №188189. Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2013 року по справі №495/3439/13-ц шлюб між сторонами по справі розірвано.

Домовленості про поділ майна сторони не дійшли, шлюбного договору, яким би були визначені частки майна подружжя при розірванні шлюбу сторони не укладали, у звязку з тим, що між подружжям не досягнуто домовленості про поділ майна, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Позивачкою заявлені позовні вимоги щодо поділу спільно нажитого майна, Тобто, для вірного та обєктивного вирішення даної справи, суду необхідно визначити правовий режим кожного із обєктів, поділ яких просить здійснити позивачка.

1.Першим пунктом позовних вимог позивачки є визнання права спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_13. Щодо правового режиму набуття цієї квартири судом встановлено наступне. ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року відповідачу ОСОБА_2 та його батькові ОСОБА_8 належало по ? частині квартири АДРЕСА_13. 13 вересня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купілві-продажу ? частини № 5 у будинку № 4 по ул. Комсомольскій, у с. Старокозаче, Білгородж-Дністровського району, Одеської області. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року вказаний договір був визнаний дійсним, та за ОСОБА_2 була визнано право вланості на ? частину вказаної квартири. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року були скасовані, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року по справі №495/6282/14-ц позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності була залишена без розгляду.

16 листопада 2014 року батько відповідача ОСОБА_8 помер. Відповідач - ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про вступ у спадщину після смерті свого батька на ? частину квартири АДРЕСА_13. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, за ним було визнано право вланості на ? частину квартири АДРЕСА_14. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року вказане рішення було скасовано. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасовані, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд. На даний час провадження по цій справі зупинено до набрання законої сили ухвалою або рішенням по цій справі про поділ спільного майна подружжя, тобто рішення по справі про вступ у спадщину ОСОБА_2 на момент розгляду справи не винесено.

Таким чином, ОСОБА_2 є власником ? частини квартири АДРЕСА_14 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року (тобто право вланості набуто до вступу у шлюб), власником іншої ? частини квартири АДРЕСА_14 до шлюбу станом на час розгляду даної справи є батько відповідача ОСОБА_8 Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині визнання права спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_13 задоволенню не підлягають.

Другим пунктом позовних имог позивачки є визнання за ОСОБА_1, права власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 36,7 кв.м.. житловою площею - 17, 6 кв.м., підсобною площею 15, 5 кв.м, а також на допоміжні приміщення: підвал, гараж. Стосовно правового режиму набуття сторонами даної квартири, судом встановлено наступне. ОСОБА_5 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири серії ВАС № 519555 від 22.01.2003 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили квартиру АДРЕСА_4 в ірівних частках. Тобто, ця квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, суд приймає до уваги, що позивач та відповідач вже є власниками цієї квартири у рівних частках. А визнання права вланості за ОСОБА_1 ще на ? частину часину цієї квартири, тобто на всю квартиру № в будинку №4 по вулиці Комсомольській в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, суперечитиме вимогам статті 70 СК України.

У третьому пунктом позовних вимог позивачка просить визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_15, правовий режим набуття якої вже був досліджений судом, Окрім цього суд зазначає, що у відповідності достатті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим колексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, ао оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідач ОСОБА_2 жодних вимог щодо захисту своїх прав суду не заявляв. Тому суд вважає за необхідне відмовити позивачці у задоволенні позову в цій частині.

Четвертим пунктом позовних вимог позивачки є визнання за нею права вланості на житловий будинок № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області. ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав, даний житловий будинок на підставі рішення суду від 15.11.2010 року, був зареєстрований за ОСОБА_11, тобто є спілним сумісним майном подружжя. у судовму засіданні представник відповідача позовані вимоги в цій чтаисні визнав частково та пояснив, що не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права вланості на ? частину цього будинку. ОСОБА_5 ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи це до уваги, суд частково задовольняє позовні вимоги позивачки в цій частині пощовних виог, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку № 66 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області.

У пункті пятому та шостому позовних вимог позивачка просить визнати спільною сумісною власністю самовільні будівлі та споруди, а саме : прибудову до будинку літ. «А», склад, приміщення- холодильник, сарай до будинку №64 по вул.Першотравнева, у с. Старокозаче. Білгород-Дністровського району, Одеської області, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь вартість будівельних матеріалів та робіт, які були витрачені на зведення вказаних самоільних будівель. Щодо позовних вимог в цій частині, судом встановлено наступне. Будинок № 64 по вул.Першотравнева, у с. Старокозаче. Білгород-Дністровського району, Одеської області належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_12, за реєстровий в реєстрі за №2928.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Тобто, будинок № 64 по вул.Першотравнева, у с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської областіє особистою власністю відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.49 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, хто, за які кошти і що саме прибудовував до № 64 по вул.Першотравнева, у с. Старокозаче. Білгород-Дністровського району, Одеської області. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині у звязку з їх недоведеністю.

Стосовно пунктів сьомого та восьмого позовних вимог, в яких позивачка просить визнати за нею право власності та витребувати у відповідача ОСОБА_2 наступне майно : холодильник двухдверний LG, вартістю 8800 грн., телевізор Самсунг, вартістю 8000 грн., кухонні меблі, довжиною 9 метрів, вартістю 6000 грн., газова плита Кайзер, вартістю 6000 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., стінка-горка, вартістю 8500 грн., мякий куток, який складається з дивану та 2-х крісел, вартістю 8000 грн., суд зазначає наступне. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (квитанції, чеки) на підтвердження факту того, ким, коли та за яку суму було придбано вказане майно, що, у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України, позбавляє суд можливості визначити правові підстави набуття вказаного майна, і відповідно, прийняти рішення по суті цих позовних вимог, тому суд відмовляє у задоволенні пощовних вимог в цій частині з підстав недоведенності.

У пункті девятому позовних вимог позивачка просить суд визнати спільною сумсною власнітю автомобіль марки «Ніва», зеленого кольору1981 року випуску, державний номерний знак ВН 48 711, який зареєстрований за ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову вартість частки цього автомобілю. Щодо позовних вимог, заявлених позивачкою в цій частині, судом встановлено наступне. ОСОБА_5 відповіді Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області №7/4-1500 від 29.10.2013 року, автомобіль марки «ВАЗ -2121», зеленого кольору, 1985 року випуску, державнй номер 487 11 ОК був зареєстрований 18.12.2003 року за ОСОБА_2 аловичем, 03.07.2013 року даний автомобіль був знятий з обліку для реалізації. Таким чином, приймаючи до уваги положення статті 60 СК України, позовні вимоги позивачки в частині визнання цього автомобілю обєктом права спільної сумісної власності є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації частки автомобілю, то суд зазнаає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

А згідно з частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зважаючи на приписи статті 71 СК України, якщо один з подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Верховний Суд України, у постанові від 07.06.2017 у справі №6-2670цс16, зазначив, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Зважаючи на приписи статті 71 СК України, якщо один з подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки, як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_2 не погоджується на стягнення з нього грошової компенсації, жоден з подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, суд вважає що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підягають.

У пункті десятому позовних вимог позивачка просить суд визнати за нею право власності на поголівя свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області;та витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг. які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області, а у разі неможливості витребування свиней стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ринкову вартість свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які незаконно відчужені ОСОБА_2.

Однак, позивачем ОСОБА_1, всупереч вимогам статті 81 СК України, не надано суду належних та допустимих доказів які б свідчили про те, хто, за які грошові кошти та коли придбав поголівя свиней, що позбавляє суд можливості вирішити по суті позовні вимоги позивачки в цій частині, у звязку з чим суд відмовляє позвачці у задоволенні цих позовних вимог.

ОСОБА_5 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_5 статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

ОСОБА_5 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зазначені норми права, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо і у їх сукупності, суд приймає їх до уваги і вважає, що надані на обґрунтування позову докази є недостатніми, в судовому засіданні достеменно не встановлено, що все майно, яке вказує позивачка є обєктом правова спільної сумісної вланості. Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63,69, 70, 71, 57 СК України, ст.ст. 365, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 4,13, 81, 263, 264, 258,259,260-265 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку № 66 по вул.. Першотравнева, у с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області.

Визнати спільною сумісною власністю автомобіль марки «ВАЗ-2121», зеленого кольору, 1985 року випуску, державний номерний знак 487 11 ОК, який був зареєстрований за ОСОБА_2 18.12.2003 року.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на одну другу частину двокімнатної квартири АДРЕСА_9 загальною площею 51,5 кв.м., житлова площа - 28, 6 кв.м., підсобна площа 22, 9 кв.м. відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру 4 (чотири) в будинку 4 (чотири) по вулиці Комсомольській в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області - відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_2, права власності на 1/2 квартиру АДРЕСА_9 - відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю самовільних будівель та споруд, а саме прибудови до будинку літ. А; складу; приміщення - холодильнику; сараю до будинку № 64 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області загальною площею 62,1 кв.м., житлова площа - 30, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м. відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вартості будівельних матеріалів та робіт, які були витрачені на зведення самовільних будівель та споруд, а саме прибудови до будинку літ. А; складу; приміщення - холодильнику; сараю до будинку № 64 по вулиці Першотравневій в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області загальною площею 62,1 кв.м., житлова площа - 30, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці 2300 кв.м. відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, права власності на холодільник дводверний LG вартістю 8 800 гривень; телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000 гривень; кухонні меблі довжиною 9 мерів - 6000 гривень; газова плита Kaiser вартістю 6 000 гривень; кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000 гривень, стінка- гірка вартістю 8500 гривень; м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000 гривень відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, холодільник дводверний LG вартістю 8 800 гривень; телевізор Samsung плазмовий 42 дюйми вартістю 8000 гривень; кухонні меблі довжиною 9 мерів - 6000 гривень; газова плита Kaiser вартістю 6 000 гривень; кондиціонер потужністю 18 кубів вартістю 3000 гривень, стінка-гірка вартістю 8500 гривень; м'який куток, який складається з дивану та 2 крісел вартістю 8000 гривень, які знаходяться в квартирі 4 (чотири) в будинку №4 по вул. Комсомольській в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошової вартості частки автомобілю марки «ВАЗ-2121», зеленого кольору, 1985 року випуску, державний номерний знак 487 11 ОК, який був зареєстрований за ОСОБА_2 18.12.2003 року відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней загою'90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які знаходяться за адресою: вулиця Першотравнева, 64, село Старокозаче Білгород- Дністровського району Одеської області (і в разі неможливості витребування свиней стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ринкової вартості свиней, а саме: 11 свиноматок вагою 150 кг; 3 свині вагою 120 кг; 30 свиней вагою 90-100 кг; 50 свиней вагою 40-60 кг; 20 свиней вагою 20-25 кг, які незаконно відчужені ОСОБА_2) відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :