Провадження №6/522/830/18
УХВАЛА

18 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, в якому зазначив, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56517675 з виконання виконавчого листа №522/19993/16-ц від 24.05.2018 року, виданого Приморським районним судом м.Одеси про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 129 454,73 грн.

Вищевказане рішення на сьогоднішній день не виконано, будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду, боржником не здійснено. На виклики приватного виконавця боржник не зявляється.

Суд розглянув подання у відсутність приватного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст.441 ЦПК України. Також, 18.10.2018 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив задовольнити клопотання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, справу розглядати за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56517675 з виконання виконавчого листа №522/19993/16-ц від 24.05.2018 року, виданого Приморським районним судом м.Одеси про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 129 454,73 грн.

01.06.2018 року на виконання Приватному Виконавцю, стягувачем - ОСОБА_3, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4, було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом Приморського районного суду м.Одеси.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КМ номер 517470, виданий 23.01.2008 року Болградським РВ в Одеській області, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та приватних виконавців.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, доданих до подання, приватним виконавцем 01.06.2018 року, у відповідності до статей 3, 4, 24-27 Закону України Про виконавче провадження відкрито виконавче провадження ВП №56517675. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 28 Закону, рекомендованим листом за адресою зазначеною у виконавчому документі: Одеська область, Болградський район, с.Калчева, вул.Дімітрова, буд.207.

Боржником ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу виконано не було, суму основного зобовязання, основну винагороду приватного виконавця та суму витрат виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця перераховано не було. На момент складання цього подання з Боржника на користь стягувача не було стягнуто жодної суми грошових коштів.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавцем направлені відповідні запити до реєструючих установ для отримання відомостей щодо майнового стану боржника.

З метою повного та фактичного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси приватним виконавцем 01.06.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 04.06.2018 року за №, боржник не має відкритих розрахункових рахунків у банківських установах.

Згідно з відповідями Пенсійного фонду України, отриманих 07.06.2018 року за № та №, інформація стосовно місця роботи та отримання пенсії відносно боржника відсутня.

21.06.2018 року ОСОБА_2 було особисто вручено виклик приватного виконавця від 20.06.2018 року за №2783, про що свідчить підпис боржника на екземплярі виконавця про отримання. У виклику вказано, що ОСОБА_2 зобовязана зявитися до виконавця 27.06.2018 року о 10:30 за адресою: м.Одеса, вул.Гоголя, буд.19, оф.1.

02.07.2018 року надійшла заява від божника ОСОБА_2, датована 26.06.2018 року, про відкладення виконавчих дій за виконавчим провадженням №56517675 на 10 робочих днів у звязку з її хворобою.

27.07.2018 року приватним виконавцем з метою проведення опису та арешту майна боржника було здійснено вихід за адресою знаходження майна, яке було виявлено в ході проведення виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_1. Підчас спроби потрапити до зазначеної квартири, двері відчинив чоловік ОСОБА_2, але допустити до квартири для здійснення опису майна (квартири) боржника в рахунок погашення заборгованості відмовився, посилаючись на те, що ОСОБА_2 відсутня в квартирі. У звязку із зазначеними обставинами проведення опису майна не виявилось можливим.

Згідно з довідками реєструючих установ, отриманих приватним виконавцем, будь-якого іншого майна, зареєстрованого за боржником (великовантажної, сільськогосподарської техніки, плавзасобів та інших), та на яке можливо звернути стягнення, не зареєстровано.

19.07.2018 р. та 03.08.2018 р. виконавцем здійснено, ще дві спроби здійснити опис та арешт майна боржника з метою повного та фактичного виконання рішення суду, за адресою знаходження майна боржника: м.Одеса, пров.Леваневського, 9, кв.56, які також виявилися безрезультатними. За вказаними обставинами виконавцем були складені відповідні акти.

З моменту подання вищезазначеної заяви приватному виконавцю, ОСОБА_2 більше на зв'язок не виходила, ніяких документів не надсилала, кошти для погашення заборгованості на депозитний рахунок приватного виконавця від боржника не надходили.

Згідно довідки Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 11.07.2018 року за вих. №5100.4.3.11168/51.2-18, боржнику з метою виїзду за кордон було видано паспорти серії EН № 088965 від 25.06.2010 року.

Згідно відповіді з Державної прикордонної служби України на запит приватного виконавця №0.184-26937/0/.15-18 від 27.06.2018 року, вбачається, що на момент формування відповіді на запит за боржником не виявлено перетинання державного кордону України.

Станом на сьогоднішній день вимоги виконавчих документів боржником не виконано, жодних коштів не сплачено, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника за межі території України є ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Ухилення боржника полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а саме описової частини виконавчих документів та інформації отриманої в ході виконавчих дій боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій було зазначено обов`язок подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Зазначену декларацію боржник так і не подав. Крім того, боржник викликався до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 При виїзді до боржника за місцем знаходження її майна: м.Одеса, провЛеваневського, 9, кв.56, потрапити до квартири не виявилося можливим, що підтверджується відповідними актами приватного виконавця.

Зазначене свідчить про те що боржник свідомо ухиляється від виконання вимог виконавчих документів хоча і має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не зробив цього без поважних причин.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Згідно з ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець підчас здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин,письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій,про встановлення відстрочки або розстрочки виконання,зміну способу і порядку виконання рішення,зміну місця проживання чи перебування (утому числі зміну їх реєстрації)або місцезнаходження,а боржник-фізична особа-також про зміну місця роботи. Боржник зобовязаний: 1)утримуватися від вчинення дій,що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3)за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника,зокрема про майно,яким він володіє спільно з іншими особами,про рахунки у банках чи інших фінансових установах,про майно,що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб,чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4)повідомити виконавцю про зміну відомостей,зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5)своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6)надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань,а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати,чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд вважає, що невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, а також інше вищенаведені обстави свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до вимог статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобовязання.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням вищевикладеного, та з урахуванням того, що вказане рішення суду, за яким видано виконавчий лист, набрало законної сили, є обовязковим для виконання, на підставі якого відкрито виконавче провадження №56517675, про яке боржнику достеменно відомо, приватним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, проте рішення суду боржником свідомо не виконано, та з урахуванням усіх обставин в сукупності, суд вважає, що боржник саме ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обовязкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обовязковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як субєктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються Судом в якості елементів верховенства права (Golder v. The United Kingdom, аpp. no. 4451/70).

Отже, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, боржник, своїми правами та обовязками не користується, не надає доступ до майна належного йому на праві власності, не надає декларацію про майно та доходи протягом строків передбачених Законом та державним виконавцем, не зявляється на прийом до державного виконавця, хоча виклик та постанови про відкриття отримав, не здійснив жодних дій щодо погашення заборгованості починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження, необхідно тимчасово обмежити боржника, громадянки України - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України та застосувати в порядку, визначеному ЦПК для забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що забезпечення виконання рішення суду застосується як гарантія задоволення законних вимог стягувача, з метою упередження наміру щодо навмисного ухилення від виконання рішення суду саме шляхом виїзду за кордон, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як обґрунтоване та доведене.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст. 261, 353, ч.ч.1, 2 ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження громадянці України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КМ номер 517470, виданий 23.01.2008 року Болградським РВ в Одеській області, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї за виконавчим листом №522/19993/16-ц, виданого Приморським районним судом м.Одеси 24.05.2018 року про стягнення зі ОСОБА_2 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за в сумі 129 454,73 грн.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (м.Київ, вул.Володимирська. 20) - для виконання, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - до відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2018 року.

Суддя Домусчі Л.В.