Єдиний унікальний номер 341/1039/18
Номер провадження 2/341/507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Томин Л.В.

в м. Галичі в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 січня 2005 року померла його тітка ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на земельні ділянки загальною площею - 1.0608 га., цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Галицького району, Івано-Франківської області, і які у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ за №042327, на Плані зовнішніх меж земельної ділянки позначені як:

-ділянка №1, S=0.3500 га., цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, згідно Інформації за № 03-14/184 про грошову оцінку землі від 13 червня 2018 року, становить - 9 901.53 (дев'ять тисяч девятсот одна гривня п'ятдесят три копійок) гривень;

-ділянка №2, S=0.7108 га., цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, згідно Інформації за № 03-14/185 про грошову оцінку землі від 13 червня 2018 року, становить - 20 108.60 (двадцять тисяч сто вісім гривень шістдесят копійок) гривень.

Позивач, як племінник спадкодавця - ОСОБА_3, є спадкоємцем за законом п'ятої черги. Окрім нього інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Оскільки, його тітка була одинокою, то до дня її смерті він здійснював належний догляд за нею, підтримував матеріально, здійснив її поховання. Після смерті тітки прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння майном, яке належало їй за життя, так як відмови про прийняття спадщини після смерті спадкодавця не подавав. Однак, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

З огляду на наведене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за собою право власності на вищезазначені земельні ділянки.

В судове засідання позивач не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. Сільським головою подано заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

Дослідивши здобуті докази, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2005 року померла ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 178064 (а.с. 10).

Внаслідок смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина.

Позивач є спадкоємцем за законом п'ятої черги. Окрім нього інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 Цивільного кодексу України - до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму від З0 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - наявність умов для одержання у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст. 1258 Цивільного кодексу України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст. 1265 Цивільного кодексу України - у п'яту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст. 1268 ч.1 Цивільного кодексу України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач після смерті тітки прийняв спадщину, оскільки проживав разом із нею на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від спадщини.

Державним нотаріусом Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області ОСОБА_4 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки (а.с. 15).

Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно, зокрема на вищезазначені земельні ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, паспорт серії СС 016207, виданий Галицьким РВ УМВС в Івано-Франківській області від 29 жовтня 1995 року, ідентифікаційний номер платника податку - НОМЕР_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на спадкове нерухоме майно, а саме:

право власності на земельні ділянки загальною площею - 1.0608 га., цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Галицького району, Івано-Франківської області, які у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 042327, зареєстрованому у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 543, на плані зовнішніх меж земельної ділянки позначені як:

-ділянка №1, S=0.3500 га., цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно-грошова оцінка емельної ділянки, згідно Інформації за № 03-14/184 про грошову оцінку землі від 13 червня 2018 року, становить - 9 901.53 (девять тисяч дев'ятсот одна гривня пятдесят три копійок) гривень;

-ділянка №2, S=0.7108 га., цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, згідно Інформації за № 03-14/185 про грошову оцінку землі від 13 червня 2018 року, становить - 20 108.60 (двадцять тисяч сто вісім гривень шістдесят копійок), що належали ОСОБА_3, яка померла 08 січня 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:ОСОБА_5