Справа № 477/2227/17
Провадження № 2/477/112/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань - Сірюк С.В.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в залі засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на боці відповідача ПрАТ Страхова компанія «Галицька», про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Товариства, в порядку суброгації, завдану майнову шкоду в розмірі 7115,94 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» посилається на те, що 25 липня 2016 року в с.Мішкове-Погорілове по вул.Ювілейна, 5 Вітовського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю водія ОСОБА_3 під керуванням транспортного засобу ГАЗ 33021 номерний знак НОМЕР_1 та автомобілю НОМЕР_2. Винним у даній ДТП визнано водія ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність із забезпеченням транспортного засобу ГАЗ 33021 номерний знак НОМЕР_1, забезпечена договором укладеним із ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», а відповідальність із забезпеченням транспортного засобу FORD Focus номерний знак НОМЕР_2 - договором із ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА".

За заявою ОСОБА_5 з урахуванням наданих документів щодо розміру завданих даною ДТП збитків, ПрАТ «Уніка» виплатило заявниці 33 257, 15 грн. страхового відшкодування та отримало право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З цих підстав 07.09.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «СК Галицька» про відшкодування страхової виплати за страховим випадком, що сталася з вини їх страхувальника - ОСОБА_3

26 листопада 2016 року ПрАТ «СК Галицька» сплатила у відшкодування даної страхової виплати лише 26 141,21 грн., при цьому врахувала сму зносу автомобілю. Сума, що залишилась не відшкодованою становить 7 115,94 грн., які відповідно до ст.1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача - ОСОБА_3

Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, послалася на їх безпідставність та необґрунтованість. Послалася на те, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ») передбачає відшкодування потерпілому в повному обсязі матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно умов полісу укладеного ОСОБА_3 ОСЦПВВНТЗ № АЕ/6867023 від 11.02.2016 року ПрАТ «СК «ГАЛИЦЬКА» в повному обсязі відшкодувала позивачу шкоду, спричинену пошкодженням належного автомобіля ОСОБА_5 за даний страховий випадок. Зазначив, що у разі незгоди з розрахунком, проведеним ПрАТ «СК «ГАЛИЦЬКА», позивач має звернутися з вимогами безпосередньо до страхової компанії щодо перерахунку суми. Вважає, що відповідач не має нести витрати з покращення майна потерпілої в ДТП особи.

Зі змісту наданих суду письмових доказів слідує наступне.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15.09.2016 року винним у вищевказаній ДТП визнано ОСОБА_3 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, дана постанова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, є обов'язковою.

За заявою власниці автомобілю НОМЕР_2 - ОСОБА_5 про страховий випадок, на підставі договору страхування (а.с. 9), рахунку -фактури про фактичні витрати по ремонту автомобілю, що склали 35990грн.(а.с. 10), ПрАТ «Уніка» сплатило страхувальниці страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи (2732,85 грн), в розмірі 33 257, 15 грн. (а.с. 19-20).

За страховим полісом, цивільно-правова відповідальність за забезпеченим транспортним засобом ГАЗ 33021 номерний знак НОМЕР_1, забезпечена Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Галицька» (а.с.21).

Даним договором страхування, розмір страхового відшкодування за завдану майнову шкоду встановлений до 50 000 грн.

07.09.2016 року позивач направив ПрАТ «Галицька» заяву про виплату страхового відшкодування на суму 33 257, 15 грн. (а.с. 22), та останньою така виплата здійснена у розмірі 26 141,21 грн. з врахуванням зносу на замінні запчастини, що склав 48 % (а.с. 23-24).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1192 ЦК України також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, сукупний аналіз статей 22, 1166, 1187 та 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що відшкодуванню потерпілому підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. У разі недостатності страхового відшкодування для повноти відшкодування його дійсних витрат, цю різницю має сплатити винна особа.

Оскільки різниця між фактичним розміром шкоди сплаченим позивачем 33257,15 грн. та страховою виплатою ПрАТ «СК «Галицька» 26141,21 грн., становить 7115,94 грн., то саме ця сума є реальними збитками потерпілої особи, які їй відшкодовані позивачем за умовами договору страхування (за вирахуванням франшизи) та які позивач має право відшкодувати за правилами зазначених норм.

Стосовно посилання представника відповідача про належний спосіб захисту позивача шляхом звернення із вимогою до ПрАТ «СК «Галицька» сплатити всю суму здійсненого позивачем страхового відшкодування, то за правилами свободи вибору способу захисту свого порушеного права, саме позивачу належить обирати такий спосіб. В той же час, відповідач не позбавлений можливості звернення до ПрАТ «СК «Галицька» та вирішення спору з приводу неналежного виконання наявних між ними договірних відносин, якщо відповідач вважає, що страхувальником порушено вимоги, укладеного між ними договору.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що відповідач не має нести витрати з покращення майна потерпілої в ДТП особи - власниці пошкодженого автомобілю НОМЕР_2, то такі суперечать вимогам ст. 1192 ЦК України, за якою передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати в сумі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на боці відповідача ПрАТ Страхова компанія «Галицька», про відшкодування майнової шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» майнову шкоду в розмірі 7 115 (сім тисяч сто п'ятнадцять) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 05 січня 2018 року.

Суддя Л.М. Семенова