Справа № 562/4260/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2018 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Дацишиній Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із спільного майна шляхом виділення в окремий ізольований будинок квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить виділити у натурі майно, що належить позивачу на праві приватної та спільної часткової власності, шляхом виділення в окремий ізольований будинок квартири АДРЕСА_1, що складається з квартири житловою площею 28,2кв.м., загальною площею 53,2кв.м. та пісобних господарських будівель згідно технічного плану від 30 жовтня 2017року в розділі план квартири за №4 та визнати право власності на виділений в натурі окремий ізольований будинок, що складає ? частину житлового будинку №28 по вул. Б.Хмельницького в смт. Мізоч.

05.06.2018 року позивачка звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог в якій зазналила, що помилково у поданому позові зазначила частку у спільній частковій власності ? та просить її змінити на 32/100 із майна, що є у спільній сумісній власності.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 разом з підсобними господарськими приміщеннями . В липні 2015 року померли сусіди з квартири АДРЕСА_3 , які, зловживали спиртними напоями та вели антисоціальний спосіб життя.

За відомостями , що отримані від знайомих та сусідів відповідач в 2016 році після смерті власника отримала в спадок квартиру №03 в будинку №28 в смт. Мізоч Здолбунівського району, Рівненської області .

Між приміщеннями , які належать позивачу на праві приватної власності та приміщеннями , які належать відповідачу знаходиться спільна стіна та спільний дах з однією покрівлею . Кожна квартира у будинку має окремі комунікації у кожного свій вхід до квартири. Приміщень , які б були у спільному користуванні позивача та відповідача немає.

Позивачка вказує на те , що в квартирі відповідача вибиті вікна та двері, в квартирі ночують та перебувають різні оосби без постійного місця проживання, які зловживаючи спиртними напоями, які за останній місяць вже тричі вчиняли підпал будинку.

Квартира відповідача фактично розвалюється , приводити її до належного стану чи проводити ремонт відповідач не бажає. Також не приймає жодних мір щодо забезпечення схоронності будинку, уникнення його від підпалів.

За відомостями отриманими від сусідів та знайомих відповідач на даний час фактично проживає Польщі, все своє майно продає. Відтак, у позивачки повністю відсутня можливість оформити документи та досягнути домовленості в позасудовому порядку щодо виділу в натурі квартири позивача в окремий житловий будинок .

Оскільки відсутність відповідача перешкоджає реалізації такого права позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права з позовом про виділ спільного майна в натурі з метою припинення права спільної часткової власності на це майно і таке право підлягає судовому захисту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали повністю та пояснила , що всіляко намагалася вирішити питання щодо виділення належної їй квартири із спільної часткової власності , а саме в будинку №28 в АДРЕСА_4 в окремий ізольований будинок з метою приведення до пристойного стану належної їй квартири.

Для цього нею приймалися заходи щодо встановлення місця проживання відповідачки, однак вважає що відповідач умисно перешкоджає їй у реалізації її права.Тому вимушена звертатися до суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, повідомлена про час розгляду справи відповідно до закону. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В адресу суду відповідачем направлено відзив на позовну заяву в якому відповідачка зазначає, що позов не визнає з мотивів визначених законом, а саме ст.355 ч.1, ст.358 ч.1, якими встановлено право спільної власності, так як будинок 4х квартирний, а право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Вважає, що позов в даному випадку необхідно заявляти до всіх співвласників будинку.

Спростовує відомості зазначені у позові про відсутність дій відповідачки для забезпечення схоронності будинку.Вважає, що позов є надуманим та безпідставним, так як питання щодо схоронності, відновлення будинку тощо позивачкою не піднімалося та не вирішувалося.Якби такі побажання мали місце то вона, як співвласник будинку безперечно прицмала би у них участь. Зокрема зазначає, що у Польщі буває епізодично та тимчасово, будь якого майна не розпродує, не вбачає для цього підстав.Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25 липня 2018 року з метою усунення підстав, які можуть вплинути на права та обов»язки інших осіб, а саме інших співласників багатоквартирного будинку, судом залучено до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог, зокрема Мізоцьку селищну раду та співласників багатоквартирного будину, гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4

Представник третьої сторони без самостійних вимог Мізоцької селищної ради пояснив, що вищезгадана квартира розташована у багатоквартирному будинку №28 смт.Мізоч , який згідно адмінрозподілу розташований на землях підпорядкованих Мізоцькій Громаді.

Визначення багатоквартирний будинок витікає із п.1ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» , яким встановлено, що будинок з трьома і більше квартирами є багатоквартирним.

Вважає, що згідно ст. 5ч.2 вищезгаданого Закону,- спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвланиками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Тому вважає, що позов є безпідставним в якому необхідно відмовити.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,звернувся до суду з заявою, якою повідомляє про неможливість прибути у судове засідання у зв»язку із хворобою./перелом ноги/. Зокрема у заяві зазначає, що позивачка до нього, як співвласника будику із пропозиціями будь якого змісту не зверталася.Підстав для задоволення позову не вбачає.

Третя особа , яка не заявляю самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у судове засідання не з»явився, про прчини неявки до суду не повідомив. Судом з урахуванням думки учасників судового розгляду ухвалено продовжити засідання суду без участі ОСОБА_4

Заслухавши пояснення позивачки , представника третьої сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог.

За положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Із позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є виділ в натурі майна , що належить позивачці на праві приватної та спільної часткової власності, шляхом виділення в окремий ізольований будинок квартири АДРЕСА_5 районну, Рівненської області .

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав від 15.11.2017 року вбачається , що позивачка дійсно є власником квартири АДРЕСА_5 районну, Рівненської області.

Відповідно до ч.1 ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько - побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

За змістом вказаної статті ЦК садиба складається з визначальних обєктів земельної ділянки та житлового будинку, і другорядних обєктів усього іншого майна, покликаного обслуговувати або безпосередньо повязаного з першими двома.

Усі складові садиби є нерухомими речами, а також комунікаціями, які їх обслуговують. Разом з тим, визначальні обєкти, що входять до складу садиби (земельна ділянка та житловий будинок), являють собою окремі обєкти права власності.

Право на ці обєкти підлягає державній реєстрації окремо.

У коментованій статті окремо регулюється питання відчуження однієї зі складових садиби житлового будинку. І якщо предметом договору купівлі-продажу або іншого договору відчуження буде позначено житловий будинок, відповідно до прямого припису закону дійсним предметом договору буде садиба в цілому. Це правило диспозитивне й тому діє за умовчанням, тобто інше може передбачатися договором.

Таким чином, для визнання житла окремим будинковолодінням суду слід встановити чи має це помешкання ознаки садиби.

Із позовної заяви та пояснень позивачки встановлено, що належні сторонам житлові приміщення є квартирами, які розташовані в багатоквартирному будинку по вул. Хмельницького №28 в смт. Мізоч Здолбунівського районну, Рівненської області.

Вказані обставини підтверджуються наданою позивачем копією технічного паспорту на належне їй житло, відповідно до якого квартира № 4 розташована на 1-му поверсі у житловому будинку садибного типу №28.

Позивачкою неодноразово під час судових розглядів зазначалось, що належні їм квартири є ізольованими, мають самостійні входи, однак між приміщеннями, які належать їй та відповідачу є спільна стіна та відповідно спільна дахова покрівля.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знищення та зміни призначення.

Таким чином, відповідно до законодавства квартира та домоволодіння або садиба є самостійними обєктами нерухомого майна, право власності на які підлягають державній реєстрації. Проте житловий будинок (домоволодіння) чи садиба обовязково повинні бути розташовані на відповідній земельній ділянці, у звязку з чим зазначені вище нормативні вимоги закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості, яким є житловий будинок, домоволодіння чи садиба, із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований.

Як вбачається із наданих позивачем доказів стосовно належної їй квартири проведено державну реєстрацію, як на самостійний обєкт нерухомості.

Крім цього в порушення вказаної вище норми стороною не надано жодних доказів стосовно того, що квартира позивача має ознаки садиби, доказів того, що за квартирою позивача обліковується земельна ділянка суду також не надано .

Тому, зважаючи на те, що квартири як позивача, так і відповідачів є квартирами у багатоквартирному будинку № 28 по вул. Хмельницького в смт. Мізоч Здолбунівського районну, Рівненської області, відповідно яких проведено державну реєстрацію, належать їх власникам як окремі самостійні обєкти права власності - ці квартири без попереднього виділення сторонам компетентними органами у встановленому законом порядку земельної ділянки не можуть бути перереєстровані з квартири у домоволодіння (садибу).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. З огляду на наведене, стороною не доведено, що належна позивачу квартира №4, розташована у будинку №28 по вул. Хмельницького в смт.Мізоч Здолбунівського районну, Рівненської області має ознаки садиби та може бути визнана окремими будинковолодінням, а тому вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.12,13,81,259,263,264,265,282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із спільного майна шляхом виділення в окремий ізольований будинок квартири - відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2018 року.

Суддя