Справа № 489/762/17
Номер провадження 2/489/117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи ТОВ «ФК «Єврокредит», ПАТ «Енергобанк», ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсним, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_7, яким просила суд визнати недійсним ОСОБА_9 про відступлення права вимоги за договорами іпотеки №1610 та №1612 від 08.07.2008 р., що був укладений 24.11.2016 р. між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит».

Свої вимоги мотивувала тим, що:

-згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2012 р. на її майно нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві на користь ПАТ «Енергобанк» звернуто стягнення шляхом реалізації їх з прилюдних торгів;

-ПАТ «Енергобанк» відступило своє право вимоги новому кредитору ТОВ «ФК «Єврокредит», яке в свою чергу відступило прав вимоги до боржника ОСОБА_7 за договором про відступлення права вимоги від 24.11.2016 р.;

-ОСОБА_9 від 24.11.2016 року є недійсним, оскільки відчуження предмета іпотеки можливо лише за наявності згоди іпотекодержателя (Банку);

-протягом одного тижня право вимоги до позивача було передано ПАТ «Енергобанк» до ТОВ «ФК «Єврокредит», а потім ТОВ «ФК «Єврокредит» - ОСОБА_7;

-ТОВ «ФК «Єврокредит» не мало право передавати право вимоги до позивача ОСОБА_7, оскільки він не є фінансовою установою (субєктом господарювання) та не може виступати фактором у правовідносинах з відступлення прав вимоги за кредитами;

-у нотаріуса не було жодних правових підстав для посвідчення Договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 1610 та № 1612 від 08.07.2008 р., що були укладені 24.11.2016 р., укладених між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_7

Згідно наданих заперечень ОСОБА_7 проти позову він стверджував, що:

-дійсно 24.11.2016 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ним укладено ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №1610 та №1612 від 08.07.2008 р.;

-позивач була повідомлена Банком про уступку Банком прав вимоги до неї;

-ТОВ «ФК «Єврокредит» на момент укладення договору мав права іпотекодержателя за договорами іпотеки №1610 та №1612 від 08.07.2008 р.;

-порушення законодавства при укладенні оспорюваного договору від 24.11.2016 року відсутні.

Також ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка в подальшому була залишена без розгляду на підставі його заяви.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла позовна заява про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що:

-договір про відступлення права вимоги по кредитному договору, за яким він є боржником, був укладений з порушенням вимог чинного законодавства та є недійсним, оскільки між сторонами фактично був укладений договір факторингу, а не відступлення права грошової вимоги та ТОВ «ФК «Єврокредит» не мало права передавати ОСОБА_7 право вимоги до ОСОБА_3;

-відповідач як фізична особа, згідно вимог чинного законодавства не мав права отримувати право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3, оскільки на стороні кредитодавця в кредитних правовідносинах може виступати лише банк або інші фінансова установа.

Третя особа ПАТ «Енергобанк» надали письмові пояснення відносно позову ОСОБА_3, згідно яких вказували, що:

-укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» 24.11.2016 року ОСОБА_9 не є договором факторингу, оскільки такий договір передбачає ряд обставин, за наявності яких він носить ознаки факторингових відносин;

-так, при укладенні договору факторингу відбувається передача грошової вимоги; фактор передає або зобовязується передати клієнту грошові кошти; передбачається винагорода фактора;

-між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» був укладений ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги, що є відмінним від договору факторингу та має характер інших цивільно-правових зобовязань, через що посилання ОСОБА_3 на недійсність договору є безпідставними.

Третя особа ОСОБА_5 також надала письмові пояснення відносно позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3, згідно яких вважала їх такими, що підлягають задоволенню та вказувала, що:

-укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» 24.11.2016 року ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами не відповідає вимогам законодавства, що існувала на момент вчинення даного договору;

-укладений ОСОБА_9 містить беззаперечні ознаки договору факторингу і відповідає його правовій природі, визначеній чинним законодавством України;

-сторонами не дотримано положення про особу фактора, оскільки ОСОБА_7, як фізична особа, не має права надавати факторингові операції;

-в Договорі від 24.11.2016 року вказано, що сторонам розяснено положення ст.1077-1086 ЦК України, що регулює факторингові правовідносини;

-згідно вимог чинного законодавства до фінансової послуги факторингу віднесено зокрема набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, що виникне в майбутньому до боржників за договором, на якому базується таке право вимоги, через що ОСОБА_9 укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» 24.11.2016 року ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за кредитним договором також є договором факторингу.

Під час розгляду справи судом було вчинено такі процесуальні дії.

Відповідно до Ухвали від 16.02.2017 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє вимог щодо предмету спору ТОВ «ФК «Єврокредит».

15.03.2017 року згідно Ухвали до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8

03.04.2017 року за Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_5.

03.04.2017 року судом відмовлено позивачу в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/1416/3004/2012 від 22.02.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

03.07.2017 року Ухвалою суду відмовлено позивачу в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення передачі на реалізацію нежитлових приміщень.

03.07.2017 року судом за клопотанням ОСОБА_7 застосовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію арештованого майна спірні нежитлові приміщення.

14.07.2017 року Ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у звязку з тим, що вони вже були вжиті судом по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.08.2017 року вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді накладеної заборони Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2017 року скасовано.

11.09.2017 року за заявою ОСОБА_7 судом було накладено арешт на нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві.

18.09.2017 року Ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом заборони Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію арештованого майна спірні нежитлові приміщення.

23.10.2017 року Ухвалою суду зупинено провадження у справі до розгляду іншої справи, повязаної з нею.

Згідно Ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 23.11.2017 року Ухвалу суду про зупинення провадження у справі від 23.10.2017 року скасовано.

01.12.2017 року провадження у справі поновлено та справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

27.03.2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті .

27.03.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладеного арешту відмовлено.

25.04.2018 року Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області Ухвалу від 27.03.2018 року скасовано та скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м, розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 в м. Миколаєві, на підставі Ухвали від 11.09.2017 року.

10.05.2018 року за клопотанням ОСОБА_1 Ухвалою суду накладено арешт вказане спірне майно.

16.05.2018 року Ухвалою суду відмовлено в клопотанні ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

17.05.2018 року зустрічний позов ОСОБА_7 за його заявою залишено без розгляду.

18.05.2018 року Ухвалою суду відмовлено в клопотанні ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

25.05.2018 року згідно Ухвали в задоволенні заяви про розяснення Ухвали від 10.05.2018 року відмовлено.

05.06.2018 року Ухвалою суду відмовлено в клопотанні ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

Згідно Ухвали від 30.08.2018 року за клопотанням представника позивача у ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» витребувано усі договори, повязані з укладеними між ними Договорами про відступлення прав вимоги 24.11.2016 року відносно прав вимоги до позивача та третьої особи ОСОБА_3

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові.

Представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно наданого клопотання просив про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю прибуття в судове засідання. У судових засіданнях, які проводились раніше, заявлені вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність.

Представник третьої особи ТОВ «ФК «Єврокредит» в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, просив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не визнав.

Представник третьої особи ПАТ «Енергобанк» в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вказував, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні вважала, що позови підлягають задоволенню з підстав, зазначених у наданих суду письмових поясненнях.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні своїх позовних вимог та підтримав вимоги ОСОБА_1.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, з урахуванням необхідності дотримання строків розгляду справи, передбачених ЦПК України, суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_7 про відкладення не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи містять подані відповідачем заперечення на позови та докази по справі, що дає можливість розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані сторонами докази, суд при вирішенні справи виходить з такого.

08.07.2008 р. між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 25, відповідно до умов якого останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 270 000,00 дол. США, строком до 05.07.2013 р. із сплатою 17,00 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 кредитних зобовязань перед Банком, 08.07.2008 р. між ОСОБА_10 та ПАТ «Енергобанк» були укладені Договори іпотеки, які посвідчені ПН ММНО ОСОБА_11 та зареєстровані в реєстрі за №1610 та № 1612. Одночасно із посвідченням договорів іпотеки, на предмет іпотеки нотаріусом накладено заборону на його відчуження.

Відповідно до Договору іпотеки ОСОБА_5 передала в заставу банку нежитлові приміщення магазину № 6,7,8, загальною площею 185,5 кв.м., розташовані по пр. Миру, 4/5 та нежитлове приміщення загальною площею 68,9 кв.м. в житловому будинку А-5, розташованому по пр. Миру, 4/6, а банк набув право за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням кредитним договором в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому право власності на нежитлове приміщення по пр. Миру, 4/11 (адресу змінено з пр. Миру, 4/6) внаслідок його неодноразового відчуження перейшло до ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свої зобовязання за кредитним та іпотечними договорами, укладеними 08.07.2008 р. з ПАТ «Енергобанк», не виконували, останнє звернулось до суду за захистом своїх порушених прав.

30.11.2012 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено Рішення по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_3, КП «Миколаївське МБТІ» про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого позов задоволено частково. А саме, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.07.2008 № 25, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_3, яка складається із 1953107,77 грн. заборгованості по кредиту, 750848,35 грн. відсоткам та 277821,10 грн. пені, що в загальній сумі становить 2981777,30 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по пр. Миру, 4/11 у м. Миколаєві та належать на праві власності ОСОБА_1 шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вказане Рішення суду набрало законної сили 28.01.2013 р.

22.02.2013 р. судом був виданий виконавчий лист по справі №2/1416/3004/2012 щодо боржника ОСОБА_1 , який перебуває на виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області .

21.11.2016 р. між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» був укладений ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 р., укладеним між Банком та ОСОБА_3

Також 21.11.2016 р. ПН Київського МНО ОСОБА_8 було посвідчено укладений між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеними з ОСОБА_10, та посвідченими приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 08.07.2008 р. за реєстраційними №1610 та 1612.

24.11.2016 р. ПН Київського МНО ОСОБА_8 було посвідчено укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та ОСОБА_7 ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеними з ОСОБА_10, та посвідченими приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 08.07.2008 р. за реєстраційними №1610 та 1612.

Згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2017 р. замінено стягувача ПАТ «Енергобанк» на правонаступника ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа виданого 22.02.2013 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 2/1416/3004/2012.

Зі змісту п. 1 вищевказаного Договору вбачається, що новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за договорами іпотеки від 08.07.2008 р., укладеними між АТ «Енергобанк» та ОСОБА_10, посвідченими ПН Миколаївського МНО ОСОБА_11 08.07.2008 р. за реєстраційними номерами 1610 та 1612, зазначеними у додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до спадкоємців Іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обовязки Іпотекодавця, укладеним в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 р., що належать первісному кредитору на підставі Договору від 21.11.2016 р. про відступлення прав вимоги за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 р.

Також, згідно п. 1 Договору порядок розрахунків між сторонами визначений укладеним сторонами Договором від 24.11.2016 року про відступлення прав вимоги за Договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 року.

24.11.2016 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та ОСОБА_7 був укладений ОСОБА_9 про відступлення прав вимоги за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 р., укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Енергобанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Єврокредит». Відповідно до умов цього Договору до ОСОБА_7 перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Згідно п. 3 Договору сторони домовились, що відступлення первісним кредитором новому кредиторові прав вимоги за договором іпотеки, укладеним 08.07.2008 р. між АТ «Енергобанк» та ОСОБА_10, посвідченим ПН Миколаївського МНО ОСОБА_11 та зареєстрованим за №1610 та договором іпотеки, укладеним 08.07.2008 р. між АТ «Енергобанк» та ОСОБА_10, посвідченим ПН Миколаївського МНО ОСОБА_11 та зареєстрованим за №1612, що були укладені в забезпечення виконання зобовязань боржника за основним договором та належать первісному кредитору на підставі Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченими ПН Миколаївського МНО ОСОБА_11 08.07.2008 р. за реєстраційними номерами 1610 та 1612 від 21.11.2016 р., посвідченим ПН Київського МНО ОСОБА_8 за реєстраційним номером 3570, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладанням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 6 Договору про відступлення прав вимоги розрахунки між сторонами проводяться на підставі договору б/н від 11.11.2016 року.

11.11.2016 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_7 у м. Полтаві був укладений ОСОБА_9 б/н, за умовами якого сторони уклали цей ОСОБА_9 про наступне: ТОВ «ФК «Єврокредит» у разі виникнення такої необхідності у майбутньому, відступає ОСОБА_7 права вимоги до боржників ТОВ «ФК «Єврокредит», які мають своє місцезнаходження у межах міста Миколаєва та Миколаївської області.

За п.3,4,5,6 Договору ТОВ «ФК «Єврокредит» зобовязалось надати ОСОБА_7 всі необхідні повноваження та документи, а ОСОБА_7 виконати всі необхідні дії щодо стягнення боргу з боржника на користь ТОВ «ФК «Єврокредит». Після виконання (часткового виконання) ОСОБА_7 взятих на себе зобовязань за Договором (ми) відступлення прав вимоги він повинен перерахувати ТОВ «ФК «Єврокредит» суми стягнутих з боржника коштів за винятком розміру витрат, понесених відповідно до умов п. 3 цього Договору, та винагороди ОСОБА_7 за належне виконання обовязків стягувача за договорами відступлення прав вимоги. Розмір винагороди ОСОБА_7 за виконання своїх обовязків буде суми стягнутого боргу, часу витраченого на виконання, та ін., шляхом укладення двосторонньої Додаткової угоди д оцього Договору. Строк дії даного Договору набирає чинності з моменту підписання сторонами будь-якого з договорів відступлення права вимоги та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором (ми).

Таким чином, зі змісту Договорів, укладених між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» 11.11.2016 року та 24.11.2016 року вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, що носять правову природу факторингових .

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобовязанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Отже, відступлення права вимоги, за Цивільним Кодексом виступає способом зміни кредитора у зобовязанні (загальне), а факторинг - цілісний самостійний вид договору (спеціальне).

Таким чином, договір факторингу по своїй правовій природі є відмінним від договору про відступлення прав вимоги, оскільки цесією, на відмінну від факторингу, не передбачено саме фінансування під відступлення права вимоги первинного кредитора.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Пунктом 7 статті 28 вказаного Закону встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції встановлює обмеження на суміщення надання певних видів фінансових послуг.

Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №352 від 06.02.2014 року до фінансової послуги факторингу відноситься сукупність таких операцій, як фінансування клієнтів субєктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги, набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, утому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено Договором.

Аналізуючи наведені норми законодавства та оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено, що при укладенні 24.11.2016 року Договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та за кредитним договором, ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_7 погодили, що розрахунки за цими договорами між ними будуть проводитись на підставі Договору від 11.11.2016 року, за яким ОСОБА_7 отримує право грошової вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вчиняє дії щодо стягнення з останніх заборгованості та звернення стягнення іпотечного майна, та в разі виконання боржниками зобовязань, повертає кошти ТОВ «ФК «Єврокредит», яке в свою чергу сплачує ОСОБА_7 на підставі Додаткового договору винагороду, обумовлену сторонами в майбутньому.

Тобто, укладені між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_7 договори від 24.11.2016 року носять факторинговий характер, оскільки: 1) ТОВ «ФК «Єврокредит» передало ОСОБА_7 право грошової вимоги; 2) ОСОБА_7 зобовязався передати ТОВ «ФК «Єврокредит» кошти, отримані від боржників за правом грошової вимоги; 3) у разі повернення коштів боржниками ОСОБА_7 отримує винагороду від ТОВ «ФК «Єврокредит».

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання Договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки оспорювані Договори вчинені з порушенням вимог законодавства та ОСОБА_7, в силу положень чинного законодавства, не може виступати фактором і надавати ТОВ «ФК «Єврокредит» фінансові послуги з виконання боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боргових зобовязань.

Таким чином у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи третьої особи ОСОБА_5, за якими сторони оспорюваного Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки в п.17 Договору узгодили, що їм розяснено зміст статей 1077-1086 ЦК України (положення про регулювання правовідносин, що виникають при укладенні Договору факторингу) та доводи ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стосовно того, що відповідач не може бути кредитором у зобовязанні, що випливають з Договорів укладених між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3, і між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_10, оскільки згідно вимог ст. 1054 ЦК України на стороні кредитодавця можуть виступати лише банк або інша фінансова установа, і цей перелік є вичерпним. Відтак ні фізична, ні юридична особи не можуть бути іпотеко держателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобовязання за кредитним договором.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним Договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд погоджується з такими твердженнями позивача та третіх осіб, оскільки за ст. 1054 ЦК України ОСОБА_7, який є фізичною особою, не може виступати на стороні кредитодавця або іпотекодержателя в кредитних та забезпечувальних (іпотечних) правовідносинах.

Однак, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача з приводу того, що протягом одного тижня права вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк» передало ТОВ «ФК «Єврокредит», а останнє в свою чергу ОСОБА_7, що ставить під сумнів дійсність правочинів щодо такої передачі права вимоги, оскільки законодавець не передбачає обмежень в часових проміжках для субєктів цивільно-правових відносин при укладанні договорів, крім випадків встановлених законодавством або договором.

Доводи відповідача щодо того, що між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Єврокредит» були укладені саме договори про відступлення права вимоги за іпотечними та кредитним договорами, факторингових відносин не виникало, порушення при їх укладенні відсутні - не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються зібраними у справі доказами.

Посилання відповідача про наявність у ТОВ «ФК «Єврокредит» прав іпотекодержателя під час укладання 24.11.2016 року Договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами не заслуговують на увагу, оскільки вони не покладені в основу предявленого позову та позивач не оскаржує наявність у ТОВ «ФК «Єврокредит» прав іпотекодержателя на час укладання договору з ОСОБА_7

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та позову третьої особи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та на користь третьої особи ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 640 грн. 00 коп. кожному.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 142, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним ОСОБА_9 про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідченими приватним нотаріусом миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 08.07.2008 року за реєстраційними номерами №1610 та №1612, що був укладений 24.11.2016 року між ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит».

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», ОСОБА_7 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором задовольнити.

Визнати недійсним ОСОБА_9 про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 року, що був укладений 24.11.2016 року між ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит».

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Енергобанк», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Лютеранська,9/9;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. Чураївни,3/2;

ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5;

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова