233 № 233/2399/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про таке:

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити відповідача права користування жилим приміщенням за вказаною адресою, з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_1. У спірному жилому приміщенні зареєстрований його онук - відповідач ОСОБА_2. Проте, починаючи з 2014 року відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири не несе.

Оскільки відповідач тривалий час відсутній у спірному житловому приміщенні без поважних причин, вважає, що він має бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

3. Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про визнання позову ОСОБА_1

П. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання учасники справи не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Ш. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.

6. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 20 квітня 1992 року, посвідченим старшим державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-1877 (а.с.7).

Право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у Костянтинівському бюро технічної інвентаризації 02 липня 1992 року за № 18372, кн. 74 (а.с. 7 зворот).

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

7. У спірному жилому приміщенні з 15 березня 2006 року зареєстрований онук власника будинку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджується довідкою КП «СЄЗ» № 3 за № 616 від 17.05.2018 року, актами з перевірки паспортного режиму (а.с.8,11-12).

8. Відповідач з травня 2014 року у спірному жилому приміщенні не проживає та ним не користується без поважних причин. Ця обставини підтверджується актами з перевірки паспортного режиму від 23 червня 2017 року, 17 травня 2018 року та визнана відповідачем.

V. Оцінка суду.

9. Відповідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

10. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

11. За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).

12. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тож, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

13. За таких обставин, позов слід задовольнити.

14. При цьому, суд вважає зайвою вимогу позивача про позбавлення ОСОБА_2 права користування спірним жилим приміщенням з огляду на те, що зазначена вимога є тотожною з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яка задоволена судом.

Керуючись ст.ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

3. Повний текст рішення складено 11 вересня 2018 року.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5.Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В.Каліуш