Справа №: 398/2544/17
провадження №: 2/398/320/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" жовтня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В. з участю секретарів судового засідання Колісник О.В., Сніжко І.М., Черкасової Ж.О., Шостак А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом,

встановив:

24 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила усунути ОСОБА_3 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послалась на те, що ОСОБА_4 потребувала допомоги у зв'язку з похилим віком і наявністю хвороб, а відповідач ОСОБА_3, яка є її донькою, знаючи про такий стан матері не надавала їй допомогу, хоча мала таку можливість, і з 2001 року жодного разу не відвідувала її та приїхала в Олександрії лише на похорони.

У відзиві відповідач ОСОБА_5 заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що підтримувала з матір'ю нормальні стосунки, телефонувала їй, цікавилась станом її здоров'я та матеріальним станом, на що та відповідала, що їй вистачає пенсії та їй допомагає соціальний працівник ОСОБА_6, при цьому додаткової допомоги вона у відповідача не просила. Також відповідач посилається на те, що члени її сім'ї відвідували ОСОБА_4 на надавали їй допомогу по господарству, а її матір знала про те, що ОСОБА_3 сама хворіє та отримує невелику пенсію, яку витрачає на своє лікування.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов із зазначених у ньому підстав.

Представник позивача додатково наголосив на тому, що з 2001 року у померлої ОСОБА_4 стан здоров'я погіршувався і останні півтора роки вона не могла самостійно пересуватися. Допомогу їй надавали син і невістка позивача а також найнятий для цього ОСОБА_6. Позивач була у Чехії на заробітках

Позивач у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мали погані відносини з 2001 року, а саме з того часу як ОСОБА_3 дізналась, що мати "переписала" на ОСОБА_1 півбудинку, а саме склала заповіт. Цей заповіт зберігається у нотаріуса Стенюхіної І.В. Але ОСОБА_3 претендує на обов'язкову частку у спадщині, тому позивач звернулась до суду. Позивач стверджує, що з 2001 року ОСОБА_3 приїздила зі своїм чоловіком ОСОБА_8 лише один раз у 2003 або 2005 році. ОСОБА_9 також до 2005 року приїздив 1 раз і допомагав по господарству, однак після цього не приїздив, однак регулярно телефонував ОСОБА_4 та вітав її зі святами. ОСОБА_4 не хотіла бачити доньку ОСОБА_10, не телефонувала їй та відмовлялась приймати ОСОБА_3 у себе. ОСОБА_4 отримувала пенсію у розмірі 1200 гривень і також позивач надавала їй матеріальну допомогу. Фізичну допомогу по господарству ОСОБА_4 надавав син позивача ОСОБА_11, його невістка ОСОБА_12 та друг ОСОБА_6. Спадкодавець ОСОБА_4 хворіла, пересувалась лише на ходунках. Разом з тим, ОСОБА_4 не зверталась за допомогою до ОСОБА_3, її чоловіка та дітей, хоча мала можливість звернутися до них за такою допомогою, це був її свідомий вибір.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві а також пояснила, що її матір ОСОБА_4 дійсно хворіла і стан її здоров'я відповідав її віку. Відповідач стверджувала, що вона ОСОБА_4 могла себе обслуговувати та самостійно виконувала хатню роботу. Також ОСОБА_4 не зверталася за допомогою до відповідача, хоча вона пропонувала свою допомогу, натомість ОСОБА_4 відмовилася від такої допомоги. Також ОСОБА_4 отримувала пенсію, розмір якої відповідачу не відомий. ОСОБА_3 підтверджує, що мала погані відносини з ОСОБА_4, однак стверджує, що остання до неї за допомогою не зверталась, у 2005 році вночі вигнала з будинку та з того часу відмовлялась приймати у себе. Відвідуючи ОСОБА_4, чоловік відповідача ОСОБА_8 надавав допомогу по господарству та до нього за матеріальною допомогою спадкодавець не зверталась. Відповідач вважає, що ОСОБА_1, знаючи що у 2001 році батько і матір склали на її користь заповіт, свідомо приховувала цей факт від сестри ОСОБА_10 та свідомо спонукала матір ОСОБА_4 обмежити своє спілкування з ОСОБА_10, щоб у майбутньому та не могла отримати спадщину.

Ухвалою суду від 7 травня 2018 року витребувано спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4

Заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4. Це підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

20 лютого 2017 року заведено спадкову справу. До складу спадщини увійшла, зокрема, належна спадкодавцю ? частина у праві власності на будинок АДРЕСА_1.

Упродовж шестимісячного строку після відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У спадковій справі наявний заповіт, складений ОСОБА_4, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_1 належну їй частину зазначеного вище будинку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є доньками спадкодавця ОСОБА_4 та належать до першої черги спадкоємців за законом. Це підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження та свідоцтв про шлюб матері і доньки, у яких відображено відомості про зміну ними прізвищ.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 її донька ОСОБА_3 була пенсіонеркою, а отже мала право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до наданої відповідачем довідки Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 16 лютого 2018 року ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, розмір якої у період з серпня 2017 по січень 2018 року становив від 1429 до 1506 гривень.

Відповідно до наданої суду відповідачем виписки з медичної карти від 19 лютого 2018 року амбулаторного хворого ОСОБА_3 протягом останніх п'яти років хворіє на ряд захворювань та у зв'язку з цим перебуває на диспансерному обліку у кардіолога, травматолога, терапевта, невролога і гастроентеролога.

Позивачем надані докази того, що вона займалася організацією і проведенням похорон померлої ОСОБА_4, а також оплачувала пов'язані з організацією поминального обіду послуги.

Відповідно до довідки голови квартального комітету від 20 лютого 2017 року на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 та разом з нею проживала дочка ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_11, який є другом свідка, неприязних відносин з нею не має. Із відповідачем ОСОБА_3 свідок познайомився вже на похороні, неприязних відносин з нею не має. ОСОБА_6 останнім часом допомагав померлій: ходив в магазин і частково допомагав по дому. Він допомагав бабусі ОСОБА_4 на прохання друга ОСОБА_11 з 2011 року коли того призвали на строкову військову службу. Два-три рази на тиждень свідок на допомогу ОСОБА_4 ходив у магазин і допомагав їй по дому. До 2011 року за бабусею доглядав ОСОБА_11. Роботу ОСОБА_6 оплачувала ОСОБА_1, коли приїжджала із заробітків. Останній рік перед смертю спадкодавець погано пересувалася, лише зі стільцем. Відповідача ОСОБА_3 свідок не бачив, зокрема не бачив щоб вона навідувала ОСОБА_4, вона з померлою мало спілкувалась (наскільки відомо свідку). Бабуся могла себе обслуговувати, ОСОБА_6 допомагав лише у таких фізично важких справах, як похід до магазину, підйом овочів з погребу тощо. Померла ОСОБА_1 не зверталась за допомогою до дочки ОСОБА_3. Разом з тим свідок стверджує, що у ОСОБА_3 і померлої були погані відносини і номера телефону ОСОБА_3 у мобільному телефоні померлої не було. Це свідку відомо тому, що він та син позивача ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_4 оглядали її мобільний телефон. Разом з тим, у телефоні померлої був записаний телефон зятя, тобто чоловіка ОСОБА_3, з яким вона іноді спілкувалась. Чи намагалась померла дізнатись телефон ОСОБА_3 свідку не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що позивач ОСОБА_1 є сусідкою, з нею підтримує добросусідські відносини, з відповідачем ОСОБА_3 свідок знайома як з дочкою своєї подруги білої ОСОБА_14, неприязних відносин з нею не має. Свідок повідомила, що вона дружила з померлою ОСОБА_4 У останньої було двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Ніхто з них з померлою не проживав. ОСОБА_3 проживала і іншому місті з сім'єю, а ОСОБА_18 у Чехії. ОСОБА_3 за останні 15 років відвідувала матір 3 рази. 12 років тому ОСОБА_3 під час свого приїзду посперечалася через будинок з померлою, оскільки претендувало на нього, а ОСОБА_4 була проти цього і сказали що будинок має відійти ОСОБА_1, оскільки вона вкладає гроші у будинок. Ці обставини свідку відомі зі слід померлої. Після цього 5 років тому ОСОБА_4 хотіла помирити своїх донього ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та запросила їх до себе. ОСОБА_3 приїхала, однак примирити дочок їй не вдалося. Останній раз ОСОБА_3 приїхала на похорон та прибула там півдня. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не спілкувались. Тамара хворіла, ходила на ходунках від дивану до плити, сторонню допомогу надавали сусіди, внук ОСОБА_11 і його друг ОСОБА_6, матеріальну допомогу надавала ОСОБА_1, вона ж робила ремонт у будинку. Тамара хотіла щоб спадщину після її смерті отримала ОСОБА_1, говорила що склала заповіт, однак свідок цього заповіту не бачила. Тамара отримувала пенсію у розмірі приблизно 1500 грн. на місяць. За допомогою до ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зверталась, оскільки мала з нею неприязні стосунки через сварку щодо будинку. ОСОБА_3 не телефонувала матері.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що з позивачем знайомий, вона є сестрою його дружини, яка у свою чергу є відповідачем, неприязних відносин з ними не має. Приблизно 5 років тому з дружиною ОСОБА_3 свідок приїздив у гості до її матері ОСОБА_4 У цей час ОСОБА_3 та її матір посварились і він з дружиною мусив вночі залишити будинок, після цього ОСОБА_3 більше не провідувала матір. З часу цієї скарги свідок приїздив до ОСОБА_4 приблизно 4 рази щоб допомогти їй по господарству. Також свідок регулярно спілкувався з нею телефоном та вітав її зі святами. Під час цих розмов ОСОБА_4 не просила допомоги, у т.ч. матеріальної, іноді просила приїхати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що з позивачем ОСОБА_1 знакома як сусідка, неприязних відносин з нею не має, з відповідачем не знайома. Свідок проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2009 року, до цього за цієї адресою проживала її бабуся, за якою свідок доглядала. Свідок товаришувала з позивачем і допомагала їй у питаннях допомоги бабусі ОСОБА_4. Вона не могла ходити, тому іноді їй допомагала з покупками. Такі проблеми зі здоров'ям у неї були щонайменше з 2009 року. ОСОБА_1 розповідала свідку про те, що у неї є сестра, однак ОСОБА_4 жодного разу у присутності свідка про неї не згадувала. Зокрема ОСОБА_4 не говорила, що просила допомоги у ОСОБА_3

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 з позивачем і відповідачем знайома, є сусідкою та троюрідною тіткою ОСОБА_1, відповідача знає, тому що вона у дитинстві приїжджала до бабусі. Свідок повідомила, що ОСОБА_1 утримувала свою матір ОСОБА_4 Знає сім'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_17 з 1980 року. З ОСОБА_1 має близькі стосунки як з родичкою. ОСОБА_3 зрідка приїжджала до своєї матері ОСОБА_3, однак між ними були погані стосунки і останнім часом ОСОБА_17 говорила, що не хоче щоб ОСОБА_3 приїжджала. ОСОБА_17 останні роки ходила лише на ходунках і потребувала догляду, її утримувала лише ОСОБА_1 та її син. Інколи допомагала їй і свідок ОСОБА_16 Зрідка діти ОСОБА_3 приїжджали до бабусі ОСОБА_17 Також свідку відомо, що ОСОБА_17 не просила допомоги у ОСОБА_3, оскільки отримувала пенсію та постійну допомогу від ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту указаної норми закону та відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з тим, що у справі відсутні достатні докази того, що відповідач ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві. Усі досліджені судом докази, включно з показаннями усіх свідків, а також поясненнями самого позивача підтверджують, що спадкодавець ОСОБА_4 не просила у ОСОБА_3 допомоги, не мала наміру приймати від неї таку допомогу і свідомо уникає спілкування з нею. При цьому стан здоров'я спадкодавця ОСОБА_4 цілком дозволяв їй самостійно оцінити власну потребу у допомозі і вона з власної волі вирішила не приймати і не звертатися за такою допомогою до своєї доньки ОСОБА_3 Окрім цього, у справі не доведено наявність у відповідача ОСОБА_3 можливості надавати матеріальну допомогу, не спростовані доводи відповідача про те, що вона не має інших доходів, окрім пенсії за віком у розмірі 1500 гривень та сама потребує лікування, у зв'язку з чим вона та члени її сім'ї пропонувалм спадкодавцю ОСОБА_4 лише фізичну допомогу. Усі ці обставини виключають умисні дії ОСОБА_3, спрямовані на ухилення від обов'язку забезпечити допомогу спадкодавцю. Тому дії ОСОБА_3 не можна кваліфікувати як ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 258-273 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, про усунення від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя В.В. Орловський