10.09.2018 227/2739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Верній М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення щомісячно з нього на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % (1/4) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28 вересня 2013 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 травня 2016 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу вони із відповідачем підтримували дружні стосунки та мешкали разом у м. Волноваха. Однак у серпні 2017 року позивач переїхала із сином та почала проживати у належній їй на підставі приватної власності квартирі за адресою АДРЕСА_1. З вересня 2017 року стосунки між ними погіршились та добровільно вирішити питання щодо місця проживання сина ОСОБА_3 не вдалося. Рішенням Волноваського районного суду від 02 травня 2018 року місцем проживання дитини ОСОБА_3 було визначено разом з позивачем за адресою в АДРЕСА_1, зареєстровано дитину за вказаною адресою 27 червня 2018 року.

Відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає, участі у вихованні сина не приймає. Домовленості з відповідачем щодо сплати аліментів не досягнуто. Просила задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На заявлених вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого повторно 10 травня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.6)

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 травня 2018 року місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом із матір'ю ОСОБА_1. (а.с.9-12)

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_4, виданого 23 жовтня 2013 року Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5). Її син, ОСОБА_3 зареєстрований разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, виданою27 червня 2018 року Відділом реєстрації Дробропільської міської ради Донецької області (а.с.13)

Як вбачається з відповіді Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 12 липня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який відповідно до позовної заяви зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, не перебуває в управлінні на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. (а.с.17)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 липня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1559 гривень.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина ОСОБА_3, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, крім того визнання ним позову та згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 05 липня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Проте, стягнення здійснювати не з 01 липня 2018 року, а починаючи з 05 липня 2018 року, оскільки позивач звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів саме цього дня.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180-183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 4, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (РНОКПП НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_3) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотирьох гривень 80 копійок), який необхідно сплатити на рахунок отримувача 6001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

10.09.2018