РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/730/18

Провадження № 2/700/442/18

17 жовтня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/730/18 провадження №2/700/442/18 за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

У позовній заяві представник позивач зазначив, що 28 травня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 262220 від 28.05.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7046 га, яка розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 705791 від 26.09.2005 року. У встановлений законом строк позивач не звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом із ним та вважала, що прийняла спадщину на спадкове майно. 04.08.2018 року постановою державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа та пропущений строк для прийняття спадщини. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, звернувся до суду із зявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав.

Матеріалами справи встановлено, що 28 травня 2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 262220 від 28.05.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7046 га, яка розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкакської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 705791 від 26.09.2005 року, виданого на імя спадкодавця. Позивач є дружиною померлого, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-СР № 252239 від 25.12.1991 року. Як спадкоємець першої черги за законом, вважала, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Звернувшись до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкову масу, про що свідчить постанова державного нотаріуса № 1384/02-31 від 04.08.2018 року. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до довідки Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області від 26.06.2018 року № 460, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 28.05.2015 року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з довідкою про склад сімї Бужанської сільської ради від 26.06.2018 року № 462, померлий ОСОБА_3 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7046 га, яка розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 705791 від 26.09.2005 року, виданого на імя ОСОБА_3, який помер 28 травня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб