Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 Справа №607/14322/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Аріол-Тернопіль» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 підприємства «Аріол-Тернопіль» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що він з 04.12.2013 року по 20.01.2017 року працював у ОСОБА_2 підприємстві «Аріол-Тернопіль». В період з середини 2015 року по січень 2017 року він був мобілізований Міністерством оборони України на військову служу із збереженням місця роботи та заробітної плати у відповідності до вимог Закону України від 27 березня 2014 року № 1169-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення проведення мобілізації». 20.01.2017 року він був звільнений за власним бажанням. Однак в момент звільнення, в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі в розмірі 24219,03 грн. Він неодноразово звертався із вимогою про проведення розрахунку, однак отримував відповідь, що коштів для виплати заробітної плати не має. Тому просить стягнути з відповідача на його користь 24219,03 грн. заборгованості по заробітній платі, а також 25564,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, виходячи з середньомісячної заробітної плати 1345,50 грн. та часу затримки розрахунку 19 місяців. Крім того просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 1800,00 грн. та транспортні витрати в сумі 200,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Аріол-Тернопіль» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує представник позивача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1, останній з 04.12.2013 року по 20.01.2017 року працював у ОСОБА_2 підприємстві «Аріол-Тернопіль».

ОСОБА_1 був мобілізований Міністерством оборони України на військову служу для участі в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою №980 Міністерства оборони України від 27.06.2016 року.

Згідно інформації, наданої 16.04.2018 року ПП «Аріол-Тернопіль» на адвокатський запит, розмір заборгованості по заробітній платі перед гр. ОСОБА_1 становить 24219,03 грн.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частинами 3 та 4 статті 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Зважаючи на вищенаведені положення чинного законодавства, гарантії поширюються на осіб, які є працівниками призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, тобто на осіб які на момент їх призову на військову службу перебувають у трудових відносинах з фізичними або юридичними особами усіх форм власності та підпорядкування.

Статтею 119 Кодексу законів про працю України визначено, що працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статтей 12 та 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Станом на день розгляду даної справи відповідачем не подано суду доказів погашення заборгованості по заробітній платі перед позивачем, а тому суд вважає, шо з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 24219,03 грн.

Оскільки в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачено належну суму заробітної плати в розмірі 24219,03 грн., що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.(далі Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку - середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 25 564,50 грн. виходячи з середньомісячної заробітної плати 1345,50 грн. за період затримки 19 місяців. Відповідачем ПП «Аріол-Тернопіль» не подано суду спростування складеного позивачем розрахунку суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, атому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 25 564,50 грн.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано суду жодного доказу доказів, які підтверджують опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та понесення позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу до задоволення не підлягаю.

Також слід відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 200 грн. як транспортних витрат, оскільки докази понесення їх позивачем в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача ПП «Аріол-Тернопіль» на користь ОСОБА_1 заборгованостість по заробітній платі в розмірі 24219 грн. 03 коп., 25 564 грн. 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В задоволенні решти вимог слід відмовити.

В силу ст. 141 ЦПК України з приватного підприємства «Аріол-Тернопіль в дохід держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 116-117 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до приватного підприємства «Аріол-Тернопіль» (, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Фабрична, 24а) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Аріол-Тернопіль» (, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Фабрична, 24а) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість по заробітній платі в розмірі 24219 грн. 03 коп. та 25 564 грн. 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з приватного підприємства «Аріол-Тернопіль (, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Фабрична, 24а) в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 19 жовтня 2018 року

Головуючий суддяОСОБА_4