07 вересня 2018 року місто Чернігів
Справа №751/3662/18
Провадження№2/751/993/18
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.
секретаря судового засідання Сащенко О.М.
учасники справи:
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 128 будинку 77 в м. Чернігові по вул. Толстого.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. В квартирі прописана її дочка ОСОБА_2, яка протягом тривалого часу в згаданій вище квартирі не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в її утриманні. Місце перебування та проживання відповідачки їй відомо. Прописка дочки позивача не дозволяє їй розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Згідно акту обстеження ОЖБК м. Чернігова встановлено та підтверджено свідками, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 із січня 2017 року.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Не заперечує проти заочного розгулу справи.
Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку відповідно до ч. 12 ст. 128 ЦПК України.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.7-8).
У квартирі АДРЕСА_3, крім позивача, зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою про склад сім»ї, виданої Обєднанням житлово-будівельних кооперативів (а.с.10).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_4 є майном (житлом) позивача, відповідач є членом її сім'ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В позові ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач, яка доводиться їй дочкою з січня 2017 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі, належній позивачу.
25.05.2018 року, сусідами був складений акт, затверджений майстром ОЖБК, в якому зазначено, що ОСОБА_2 в АДРЕСА_5 зареєстрована, але фактично не проживає з січня 2017 року (а.с.9).
На думку суду позивачка довела той факт, що відповідачка понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.
Керуючись статтями 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 12 вересня 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова