Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа №569/18030/17

провадження №61-43272ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року у справі за позовом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області

від 27 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року визнано неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю, мотивуючи свої вимоги порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня

2017 рокунеобхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи зазначене, оскільки рішення суду першої інстанції не переглядалось по суті в суді в порядку апеляційного провадження, тому у відкритті касаційного провадженняв частині оскарженнявказано судового рішенняслід відмовити.

Касаційна скаргаРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження.

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просить поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї документів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому суд на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України поновлює його.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту

3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи на підтвердження сплати судового збору.

Заявник надав клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку із відсутністю коштів на сплату судового збору, оскільки кошти Пенсійного фонду спрямовуються лише на виплату пенсій.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Аналогічні за змістом норми містяться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки заявником не наведено доводів на обґрунтування його вимог щодо необхідності звільнення від сплати судового збору, доказів на підтвердження відсутності можливості щодо сплати судового збору заявником не надано.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з відсутністю у заявника коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада

2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн, то особі, яка подала касаційну скаргу необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 762 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 389, 390, 392, 393, 394 ЦПК України, статтями

4, 6, 8Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року.

Поновити Рівненському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Рівненської області строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року.

У задоволенні клопотання Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2018 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 08 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник