Справа № 569/8036/18
12 вересня 2018 року
Рівненський міський суд Рівненської області,
в складі головуючої судді Гордійчук І.О.,
секретар судового засідання Калетинець Т.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить збільшити раніше призначені Рішенням Рівненського міського суду від 05.06.2007 року аліменти в розмірі 230 грн., та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. Щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.
Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду від 05.06.2007 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 230 грн, за час стягнення аліментів в країні мала місце інфляція та зростання цін, однак добровільно відповідач не виявив бажання надавати аліменти в більшому розмірі. Окрім того зазначає, що розмір аліментів які стягуються з відповідача значно нижчий ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав та мотивів, які наведені в позовній заяві.
Представник позивача вимоги своєї довірительки підтримала, позов просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №252478, виданого 18 травня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено ОСОБА_1, батьком ОСОБА_3.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2007 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 230 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд збільшити розмір аліментів з 230 грн. до 1300 грн.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем належними доказами не підтверджено, що змінився матеріальний або сімейний стан платника аліментів, або ж її власний, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідачем не надано суду відомостей та доказів про зміну його матеріального становища, відповідачем також не спростовано вимоги позивача.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн. тобто 50 відсотків становитиме - 972 грн.

А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та поданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн., щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданої квитанції, витрати на правничу допомогу склали 500 грн. (а.с. 1).

Виходячи з наведеного, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2007 року у справі № 2-3981/2007, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1300 (однієї тисячі триста) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 (п"ятсот) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 33024, м.Рівне вул.Вербова,41/а кв.14, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: 33024, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2018 року.

Суддя І.О.Гордійчук