Ухвала

Іменем України

02 січня 2018 року

м. Київ

справа № 461/3161/14-ц

провадження № 61-332 ск 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Державна казначейська служба України, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просив стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на свою користь 37 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, яка полягає в неотриманні ним прибутків від поміщення на депозитний рахунок у банк коштів від недоотриманої ним пенсії, а також 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок неналежного нарахування та невиплати у повному обсязі пенсії, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року залишено без змін.

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами. Як на нововиявлену обставину посилався на рішення апеляційного суду Львівської області від 05 травня 2016 року, яким скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_4 500 грн на відшкодування моральної (немайнової) шкоди; у решті позову відмовлено та в іншій частині рішення районного суду залишено без змін. На думку заявника, в указаному судовому рішенні встановлено обставини, що могли вплинути на судове рішення у цій справі, але не були відомі і не могли бути відомі заявнику і суду під час судового розгляду 23 червня 2015 року, оскільки рішення апеляційного суду Львівської області ухвалено 05 травня 2016 року, тобто після ухвалення рішення, яке він просить переглянути за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

02 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та його конституційних прав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційногооскарження є неправильнезастосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 3 частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у пункті 5 частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень слідує, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року передбачає таку підставу для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, як істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з роз'ясненнями, наданими пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, із яким обґрунтовано погодився й апеляційний суд, про залишення без задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами у зв'язку з відсутністю передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підстав, оскільки наведені заявником обставини, які він вважає нововиявленими, не є такими у розумінні указаної норми закону. Разом із тим, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, зазначені заявником обставини не входять до предмета доказування у цій справі, не могли вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, крім того, ці обставини стосуються інших правовідносин, а тому вони не є нововиявленими обставинами за приписами статті 361 ЦПК України 2004 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення вищевказаної заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права. Підстави для висновків про порушення судами прав заявника, передбачених статтями 8, 40, 55, 56 Конституції України, також відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, пунктом 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик