АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1694/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19 Міщенко К.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Міщенко К.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 117 000 грн., які складаються із : 3 696 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 113 303 грн. 57 коп. - заборгованість по процентам та судові витрати 1 762 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.05.2011 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у договорі платежів відповідачем було порушені, унаслідок чого станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, загальний розмір якої складає 117 000 грн.

В травні 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заперечення проти позову і просив відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено в зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, поскільки рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 04.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір відповідно умов якого ОСОБА_5 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в самій анкеті.

Позивачем не доведено, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, приєднаний до позовної заяви, відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви.

Згідно з положеннями статей 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого у позичальника виникла заборгованість в розмірі 117 000 грн., яка складається із 3 696 грн. 43 коп. заборгованості за кредитом і 113 303 грн. 57 коп. заборгованості за процентами. Вказана сума сторонами не оспорюється.

11.01.2018 року ОСОБА_5 подав до суду першої інстанції письмове заперечення проти позову, в якому просив відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності та зазначав що останній платіж по рахунку було здійснено 03.06.2014 року, а позов подано до суду 13.04.2018 року , тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогою про стягнення із ОСОБА_5 заборгованості за кредитом 13.04.2018 року.

Згідно із розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем проведено 03.06.2014 року.

Сторони не надали до суду будь-яких доказів про строк дії картки, та доказів про дію картки до даного періоду.

Кредитна карта діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року №751/5977/17.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Оскільки відповідачем останній платіж було здійснено 03.06.3014 року, докази про строк дії картки відсутній, то трирічний строк позовної давності про застосування якого просив відповідач сплив, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові за пропуском строку позовної давності

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: