Справа № 545/2091/18
Провадження № 2/545/1297/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період перебування в шлюбі з відповідачем на підставі договору купівлі - продажу придбали нерухоме майно - житловий будинок з господарськими побудовами. Нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оформлено на ім"я відповідача. На даний час виникла необхідність розподілу спільного сумісного майна, оскільки відповідач в добровільному порядку розділити майно не бажає.

Ухвалою судді від 27.08.2018 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позов, позовні вимоги не визнає . У відзиві зазначає , що за власні кошти придбав житловий будинок , в якому поліпшивши умови проживання, зараз проживає; шлюбні відносини з позивачем фактично припинилися у 2008 році, хоча шлюб не був розірваний , тому вважає спірне нерухоме майно особистою приватною власністю.

Від представника позивача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що будинок було придбано за спільні кошти сторін, жодних доказів відповідачем в спростування цього факту не надано, а тому позов підтримує та прохає задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 позов підтримали та прохали задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідач позов не визнав та прохав відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених ,

невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи законних інтересів . Судом встановлено, що позивач та відповідач 16.11.2005 року зареєстрували шлюб ( а.с. 10 ), який розірвано 11.09.2018 року ( а.с. 76,77 ).

Сторонами під час перебування в шлюбі , на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2007 року ( а.с. 8 ), було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Абазівка Полтавського району та області по вул. Луговій, буд. № 5. Право власності було зареєстроване в державному реєстрі ( а.с. 9), правоустановлюючі документи , були оформлені на ім"я відповідача.

Згідно ст.60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору суд, виходячи з принципу диспозитивності, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України.

Факт придбання житлового будинку з господарськими побудовами в період шлюбу сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача про придбання нерухомого майна виключно за його особисті кошти в ході розгляду справи в суді не зайшли свого підтвердження , доказів на підтвердження даного факту відповідач суду не надав.

Тому суд вважає, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна , що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності , вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом .

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Таким чином, житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, що знаходяться в с. Абазівка, Полтавського району та області по вул. Луговій, буд. № 5 набуті позивачем та відповідачем під час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін і відповідно при їх поділі частки є рівними. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню , за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141, 259,263-265,352 ЦПК України, суд - ,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про поділ майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 61,80 кв.м., житловою площею 39,50 кв.м. з господарськими будівлями, що розташований за адресою : Полтавська область Полтавський район с. Абазівка вул. Лугова,5.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1195 грн. ( одну тисячу сто дев`яносто п`ять гривень ).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4