Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивувала тим, що ОСОБА_1 та її малолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є співвласниками житлового будинку №14 по вул. Вокзальна в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області у рівних частках по ? кожна, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 лютого 2012 року ВРП №573254 та ВРП №573253, витягами з державного реєстру реєстрації прав, технічним паспортом на будинок. Відповідач ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному житловому будинку. Позивачка та її донька також зареєстровані та проживають у вказаному будинку. Проте, відповідач фактично у даному будинку не проживає з 2014 року, виїхав на інше, не відоме позивачу місце проживання, з позивачем не спілкується та звязку не підтримує, не бере участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг, добровільно покинув зареєстроване місце проживання. Реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою порушує права позивача, оскільки вона змушена сплачувати за житлово-комунальні послуги з врахуванням кількості осіб, зареєстрованих за вказаною адресою, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У звязку з вищевикладеним, позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №14 по вул. Вокзальна, в с. Верхня Криниця Василівського району Запорізької області.

Ухвалою Василівського районного суду від 19 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання призначені на 07.08.2018 року та 28.08.2018 року не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, належним чином за місцем реєстрації повідомлений про розгляд справи, поштові конверти з судовими викликами повернуті за закінченням строку зберігання.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2, є співвласниками житлового будинку №14 по вулиці Вокзальна в с. Верхня Криниця, Василівського району Запорізької області у рівних частках по 1/2 частки на кожну, після смерті 19 березня 2011 року ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08 лютого 2012 року державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №108 (а.с.8).

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області №467 від 27 червня 2018 року, а також відповіді виконавчого комітету Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області №01-21/344 від 16 липня 2018 року на запит суду, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15, 24).

Згідно акту перевірки проживання від 26 червня 2018 року (а.с.18), комісія у складі депутата Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, засвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2014 року. Мати ОСОБА_1 про місце його знаходження та проживання нічого не знає (а.с.18).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч.ч.1,2ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1);

член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2).

Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 є сином позивача, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, належному позивачам, проте більше року (з 2014 року)без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком 14 по вулиці Вокзальна в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку 14 по вул. Вокзальна в с. Верхня Криниця Василівського району Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений і підписаний 03 вересня 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_11