АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 645/1751/18

провадження № 22-ц/790/4637/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, з апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова, постуновлену 06 квітня 2018 року, під головуванням судді Мартинововї О.М., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_2, поділити між нею та ОСОБА_2 майно - квартиру АДРЕСА_1, визнавши за кожним право власності на ? частину вищезазначеної квартири.

Одночасно з поданням позовної заяви представник позивача просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, власником якого є відповідач ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача вказував на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова, постуновлену 06 квітня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 вказує на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач не мотивувала належним чином необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження спірного нерухомого майна, не зазначила підстави обрання нею саме такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтувала взагалі причини застосування заходів забезпечення позову, не вказала на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не підтвердила існування у відповідача ОСОБА_2 наміру на відчуження спірного майна.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз'яснення даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «ЮрійМиколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами є квартира АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову, у разі відчуження відповідачем спірного нерухомого майна.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367,368,, 371, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова, постуновлену 06 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повно го судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна