Ухвала

Іменем України

19 жовтня 2018 року

місто Київ

справа № 676/6915/17

провадження № 61-45317ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк), в якому просила зобов'язати відповідача відновити кредитний ліміт кредитної картки НОМЕР_1 (картковий рахунок НОМЕР_2) її, ОСОБА_1, до стану на момент до зняття з зазначеної картки коштів за послугою «Оплата частинами» від 24 жовтня 2017 року; зобов'язати банк припинити відрахування коштів із зазначеної кредитної картки на погашення заборгованості за послугою «Оплата частинами» від 24 жовтня 2017 року; зобов'язати банк припинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами, знятими із зазначеної кредитної картки 24 жовтня 2017 року, починаючи з моменту зняття зазначених коштів; зобов'язати банк анулювати вже нараховані, станом на час набрання рішенням суду законної сили, відсотки за користування кредитними коштами, знятими з кредитної картки 24 жовтня 2017 року, починаючи з моменту зняття зазначених коштів; зобов'язати банк повернути ОСОБА_1 суму коштів, отриманих банком від позивача на погашення заборгованості за послугою «Оплата частинами» від 24 жовтня 2017 року в повному обсязі в розмірі, на час набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року позов задоволено.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмолено.

ОСОБА_1 01 жовтня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року та залишити в силі рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

У статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору в цій справі є зобов'язання вчинити дії банком, а саме повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 1 999, 80 грн та 499, 90 грн, які списано як перший платіж за кредитним договором «Оплата частинами» на загальні суми 19 998, 00 грн та 4 999, 00 грн, зобов'язати банк вчинити дії щодо припинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами та анулювати всі нараховані відсотки, станом на час набрання рішенням законної сили й повернути кошти, отримані банком від ОСОБА_1 в рахунок погашення зазначеної заборгованості. Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом дано оцінку та враховано таке: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому й не встановлено наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання до вчинення дій за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний