Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 547/331/17

провадження № 61-23692 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

сторона, яка подала заяву, позивач, - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 25 січня 2018 року в складі судді Харченко В. Ф. та на постанову апеляційного суду Полтавської області від 05 березня 2018 року в складі колегії суддів Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі в їх вихованні задоволено. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні дочок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з матір'ю ОСОБА_5, шляхом побачень та спільного проведення часу без обмежень у часі, просторі та колі осіб, а саме: в липні кожного року - два тижні; в січні кожного року, в період відповідних канікул - один тиждень; в день народження - рік через рік, з 10-00 год. 19 серпня по 10-00 год. 20 серпня, визначивши першим роком 2017 рік; через тиждень кожного місяця, окрім липня та січня, з 18-00 год. п'ятниці до 18-00 год. неділі.

У січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про зміну (встановлення) способу та порядку виконання рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року та зазначив, що мати дітей ОСОБА_5 уникає виконання зазначеного рішення суду, не відповідає на його телефонні дзвінки та смс-повідомлення, чим чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 25 січня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 05 березня 2018 року, в задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 не звертався до органів виконавчої служби щодо примусового виконання відповідного рішення суду та не скористався своїм правом на його виконання в межах процедури, визначеної положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а тому звернення до суду з даною заявою є передчасним.

27 березня 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просив скасувати їх як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі.

Відзиви від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року позов задоволено та визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні дочок ОСОБА_6 і ОСОБА_7

02 листопада 2017 року виконавчий лист, виданий Семенівським районним судом Полтавської області на виконання вказаного рішення, направлено на поштову адресу ОСОБА_4

17 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою про зміну (встановлення) способу та порядку виконання рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року.

Частинами першою, третьою статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

З огляду на викладене питання про можливість встановлення чи зміни порядку виконання судового рішення пов'язано з наявністю обставин, які роблять неможливим його виконання чи утруднюють таке виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку до виконавчої служби з указаним виконавчим листом не звертався (лист Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 08 грудня 2017 № 08-29-15136/08/9076).

Обґрунтованим є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну (встановлення) способу та порядку виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_4 не скористався правом на звернення до органів виконавчої служби для примусового виконання рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року на підставі відповідного виконавчого листа.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що родинні відносини ОСОБА_5 і начальника Семенівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області стануть перешкодою у відкритті виконавчого провадження, однак вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішенням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 25 січня 2018 року в складі судді та постанову апеляційного суду Полтавської області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат