ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/827/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Петриківського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, треті особи: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

25.06.2018 до суду звернулася ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Петриківського району, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_3, яка помер 13.08.2006, терміном один місяць.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 являється їй рідним дядьком. 13 серпня 2006 року ОСОБА_4 помер, на момент смерті дядько був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, що розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, розміром 4,1986 га, передана для товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, який виданий на підставі рішення Миколаївської селищної Ради народних депутатів № 5-5/ХХІІІ від 25.03.1999 року.

Заповіту за час життя дядько ОСОБА_3 не залишив, а тому право на спадкування мають особи за законом. Такими особами були його рідний брат ОСОБА_5 та рідна сестра ОСОБА_6 (ОСОБА_7 матір позивача) Л.Ф.

Однак, рідний брат спадкодавця ОСОБА_5 20.02.2005 помер, ще за час життя свого брата ОСОБА_3. Також 12.07.2017 померла й рідна сестра дядька ОСОБА_6. Будь-яких інших близьких родичів, окрім позивача у дядька не має, оскільки одружений він не був, дітей не мав.

01.06.2018 вона звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 13.08.2006 ОСОБА_3 Однак державний нотаріус ОСОБА_8 відмовила у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що заява про прийняття спадщини у визначений законом строк до нотаріальної контори не подавалась.

Мотивувала пропуск строку для прийняття спадщини з поважної причини, а саме, те, що на її утриманні знаходилася мати ОСОБА_6 інвалід ІІІ групи, яка мала тяжкий та невиліковний діагноз «Сахарний діабет». Вона постійно потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, всі заощадження які вона мала витрачалися лише на лікування матері, а тому звернулася до нотаріальної контори, лише після смерті своєї матері.

26.06.2018 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

19.07.2018 ухвалою суду у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 (рідна сестра позивача), яка проживала із матірю ОСОБА_6 (спадкоємець за законом, після смерті ОСОБА_3Ф.) та фактично прийняла спадщину після її смерті шляхом спільної прописки, яка не претендує на спадщину за правом представлення, після померлого дядька ОСОБА_3

Підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити у повному обсязі. Також позивач надала пояснення, в яких розповіла суду, що дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, через те, що спочатку вона поховала свою бабусю, потім свого дядька ОСОБА_5, весь цей час на її утриманні знаходилася її мати ОСОБА_6, яка постійно потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, всі заощадження які вона мала витрачалися лише на лікування матері, а тому звернутися до нотаріальної контори, не мала можливості, звернулася лише після смерті своєї матері.

Відповідач Миколаївська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву від 11.09.2018, про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Не заперечує проти прийняття ОСОБА_1 спадщини. Зокрема, не заперечує про прийняття спадщини ОСОБА_1 й депутат по округу № 6 Миколаївської селищної ради ОСОБА_7 (а.с. 44).

Представник третьої особи: Петриківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.30).

Третя особа ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні підтвердила факти вказані позивачем, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.41).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно поховала свою бабусю, потім свого дядька, весь цей час на її утриманні знаходилася мати ОСОБА_6, яка тяжко хворіла на цукровий діабет, всі кошти витрачалися на її лікування, позивач мала скрутне матеріальне становище, за таких обставин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, обєктивно проаналізувавши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справ.

Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст.76-81 ЦПК України).

ОСОБА_5 встановлено, що 13.08.2006 помер ОСОБА_4 (дядько Позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 095505, видане 14.08.2006 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, розміром 4,1986 га, передана для товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, який виданий на підставі рішення Миколаївської селищної Ради народних депутатів № 5-5/ХХІІІ від 25.03.1999 року (а.с.15).

Матір позивача ОСОБА_6 (до одруження ОСОБА_7) Л.Ф., ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_3 були рідними братами та сестрою, тобто спадкодавець був дядьком позивача зі сторони матері.

При цьому, 20.02.2005 ОСОБА_5 (рідний брат спадкодавця) - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 019607, видане 21.02.2005 (а.с. 16).

12.07.2017, матір позивача, яка була рідною сестрою спадкодавця, - ОСОБА_6 також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 756031, видане 18.07.2017 (а.с. 17). За час свого життя з заявою про прийняття спадщини, після смерті спадкодавця до нотаріальної контори не зверталася.

Окрім цього, встановлено, що рідна сестра позивача ОСОБА_2, яка проживала із матірю ОСОБА_6 та фактично прийняла спадщину після її смерті шляхом спільної прописки, не претендує на спадщину після померлого дядька та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, інших спадкоємців окрім позивача, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не має.

Згідно з інформацією, наданою Петриківською державною нотаріальною конторою від 27.06.2018, на майно ОСОБА_3, померлого 13.08.2006, заведена спадкова справа № 111/2018 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від ОСОБА_1 Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видаволось (а.с.31).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

01.06.2018 Позивач звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 13.08.2006 дядька ОСОБА_3, але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через не подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (а.с.10).

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 13.08.2006, почав відлік відповідно з дати його смерті , та з врахуванням положень ч.2 ст.1270 ЦК України на день звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою, сплинув.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_3 України за №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) розяснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому суд враховує, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Спадщина ніким не прийнята.

Разом з тим, судом встановлено причину пропуску того, що Позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а саме те, що на утриманні Позивача знаходилася мати ОСОБА_6 інвалід ІІІ групи, яка мала тяжке захворювання. Остання потребувала стороннього догляду та тривалого лікування, які надавала їй донька ОСОБА_1 Після смерті двох її братів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (спадкодавця), стан матері позивача погіршився, що вимагало періодичного обстеження та лікування, всі заощадження витрачалися на лікування матері, коштів зовсім не вистачало, а тому позивач звернулася до нотаріальної контори, лише після смерті своєї матері.

Вказані обставини підтверджено наступними письмовими доказами:

- копією посвідчення № 193356/40 виданого 01.01.1999 Дніпровським районним відділом соціального захисту населення, з якого вбачається, що ОСОБА_6 (мати позивача) дійсно являється інвалідом ІІІ групи (а.с.18);

- копією довідки, видану 07.06.2018 сімейним лікарем ОСОБА_11 КЗ ОЗ КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», відповідно до якої ОСОБА_6 (мати позивача) з 1982 року знаходилась на диспансерному обліку в КЗОЗ ЦПМСД № 1 з тяжкими захворюваннями та потребувала постійного догляду та лікування (а.с.19).

- копією свідоцтва про смерть 13.08.2006 ОСОБА_3, серії І-КИ № 095505, виданого 14.08.2006 (а.с.13).

- копією свідоцтва про смерть 20.02.2005 ОСОБА_5, серії І-КИ № 019607, виданого 21.02.2005 (а.с.16).

- копією свідоцтва про смерть 12.07.2017 ОСОБА_6, серії І-КИ № 756031, виданого 18.07.2017 (а.с.21).

Зокрема, вказані обставини підтверджені у своїй сукупності як матеріалами справи так і показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_12, допитаних у судовому засіданні.

Зазначені причини пропуску строку є поважними, оскільки вони пов'язані з об'єктивними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Жодних доказів на спростування доводів Позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки Позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

На підставі представлених доказів, суд переконався в тому, що на час відкриття спадщини на утриманні Позивача знаходилась тяжко хвора мати, яка потребувала постійного догляду та лікування, у зв'язку з чим вона не мала можливості вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки Позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд з метою забезпечення права на спадщину спадкоємця, виходячи також із принципів розумності та справедливості, дійшов висновку що можливо надати додатковий строк для прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89 та 264 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Петриківського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, треті особи: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) додатковий строк терміном в один місяць, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після померлого 13 серпня 2006 року ОСОБА_13.

ОСОБА_5 витрати позивачем сплачені в повному обсязі та розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 25 вересня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_14