Головуючий суду 1 інстанції - Бабічева Л.П.
Доповідач -Дронська І.О.
Провадження № 22-ц/810/339/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Кострицького В.В., Яреська А.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 вересня 2018 року, постановлену Сватівським районним судом Луганської області у складі судді Бабічевої Л.П. 26.09.2018 року в м.Сватове

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи- ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області, Сватівський районний військовий комісаріат

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи- ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , просив суд встановити факт вислуги років ОСОБА_1 за час проходження військової служби у Збройних Силах, станом на 04.01.2012 року 22 роки 8 місяців, з яких 19 років 2 місяці є календарними.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він є військовим пенсіонером та був звільнений в запас Збройних сил України 04.01.2002 року. На час звільнення в наказі головнокомандувача сухопутних військ ЗС України від 08.11.2001 року № 234, вислуга років становила 22 роки 8 місяців. З 04.01.2002 року йому було призначено пенсію за вислугу років з розрахунку загальної вислуги років 22 повних календарних років у розмірі 56% від грошового забезпечення, що складає: за вислугу 20 років -50% та за кожний рік вислуги понад 20 років -3%. 23.05.2015 року, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» він був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та з 04.04.2016 року його було звільнено з військової служби в запас. А тому виплата пенсії повинна здійснюватися з урахуванням додаткової вислуги років. Від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але з дня звільнення 04.04.2016 року по теперішній час пенсія заявнику не перерахована у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення та вислугу років за період служби під час мобілізації.. Як йому стало відомо обласний військовий комісаріат у Луганській області не подав до головного управління пенсійного фонду України в Луганській області належні документи щодо вислуги років станом на 04.04.2016 року тому у перерахунку пенсії йому відмовлено, про що фонд його повідомив листом № 11540/0301 від 03.10.2017 року та рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 18.10.2017 року. Як з`ясувалось у зв`язку із захопленням незаконними збройними формуваннями 07.07.2014 року м.Луганська, у т.ч. адміністративної будівлі та військового майна комісаріату, які здійснили напад на ІНФОРМАЦІЯ_3 документи його особової справи було втрачено.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Вищезазначена ухвала мотивована тим, що у поданій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник просить встановити факт вислуги років за час проходження військової служби у Збройних Силах станом на 04.01.2012 року 22 роки 8 місяців. До заяви додано копію рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.10.2017 року № 17 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з зарахуванням додаткової вислуги років. Встановлення факту вислуги років за час проходження військової служби у Збройних Силах потрібно заявнику для наступного перерахунку пенсії, при цьому, Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області не визнає права заявника на зарахування додаткової вислуги років.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження судом встановлено наявність спору про право заявника на перерахунок пенсії у зв`язку з зарахуванням додаткової вислуги років, а тому розгляд даної справи в порядку окремого провадження є недопустимим, оскільки має місце спір про право заявника на перерахунок пенсії, який повинен розглядатись в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись із ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 вересня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду необґрунтована, а обставини встановлені судом є неправильними та неповними. Так, розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд дійшов висновку, що є спір про право та спирався лише на інформацію, викладену у пояснені Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області та дослідив обставини справи поверхово не беручи до уваги доводи заявника про відсутність заперечень з боку Пенсійного фонду. Суд не прийняв до уваги те, що вислуга років 22 роки 8 місяців, з яких 19 років 2 місяці є календарними, факт якої заявник просив встановити, вже була обчислена органами військового управління Збройних сил України за період військової служби у період з 04.08.1982 року по 04.01.2002 року та не з`ясовано, що при звільненні у запас з 04.01.2002 року заявнику вже призначена пенсія за вислугу років та саме з розрахунку вислуги років 22 роки 8 місяців, з яких 19 років 2 місяці є календарними та на той час щодо вислуги років при призначенні пенсії з 04.01.2002 року у Пенсійного фонду не виникло, що, на думку скаржника, свідчить про відсутність спору про право так як з цього приводу протиправні дії/бездіяльність Пенсійного фонду заявником не оскаржувались. Також судом не досліджено, що підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту вислуги років стала втрата первинних військових облікових документів ІНФОРМАЦІЯ_4 , в яких була зазначена обчислена вислуга років за період військової служби з 04.08.1982 року по 04.01.2002 року 22 роки 8 місяців, з яких 19 років 2 місяці є календарними. Також судом не взято до уваги, що у розпорядженні Сватівського районного військового комісаріату знаходяться вторинні військові облікові документи які відображають та підтверджують проходження заявником військової служби та вислуги років у період з 04.08.1982 року по 04.01.2002 року. Скаржник вважає, що судом не з`ясовано, що відмова у перерахунку пенсії, відповідно до рішення від 18.10.2017 року №17 Пенсійного фонду став не спір про право, а неподання до перерахунку ІНФОРМАЦІЯ_4 належних документів, які підтверджують факт вислуги років. Крім того судом не взято до уваги відсутність заперечень з боку Пенсійного фонду та військового комісаріату щодо обчислення скаржнику вислуги років, що також, як вважає скаржник, свідчить про відсутність спору про право.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для висновку суду про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з роз`ясненням останньому про наявність права подати позов на загальних підстава є те, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження судом встановлено наявність спору про право заявника на перерахунок пенсії у зв`язку з зарахуванням додаткової вислуги років

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розгляд даної справи в порядку окремого провадження є недопустимим, оскільки має місце спір про право заявника на перерахунок пенсії, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок є таким, що порушує норми процесуального права та не відповідає судовій практиці з аналогічних питань.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч..4 ст.63 вищезазначеного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що починаючи з дня звільнення 04.04.2016 року та по теперішній час йому не була перерахована пенсія у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення та вислуги років за період служби під час мобілізації та рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області № 18.10.2017 року № 17 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії у зарахуванні додаткової вислуги років.

Колегією суддів встановлено, що зазначене рішення вмотивовано тим, що в ході перевірки наданих Міністерством оборони України документів була виявлена невідповідність у Поданні про перерахунок пенсії та витягу з наказу про звільнення наявного трудового стажу та документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 щодо зазначення календарної вислуги років.

Як вбачається з доводів заяви ОСОБА_1 за відсутності можливості отримати належні документи щодо вислуги років заявника у зв`язку із втратою документів особової справи, з метою реалізації її права на перерахунок пенсії, отримання пенсії необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт вислуги років ОСОБА_1 .

Постановою Кабінета Міністрів України від 17.07.1992р.№ 393, з подальшими змінами та доповненнями, встановлено порядок виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

У відповідності до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 4 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, в тому числі, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув.

Апеляційний суд вважає, враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням ОСОБА_1 має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту що дає право на перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення та вислуги років, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом у постанові від 08.10.2018 року у справі № 706/1637/16-ц (провадження № 61-27847св18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 із роз`ясненням останньому про наявність права на звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення закрити, оскільки спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та фактично стосуються рішень та дій управління пенсійного фонду, його посадових осіб щодо неперерахування ОСОБА_1 пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення та вислуги років.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 вересня 2018 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи- ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області, Сватівський районний військовий комісаріат закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді В.В. Кострицький

А.В. Яресько