Справа № 544/451/15-ц
№ пров. 2/544/451/2018
Номер рядка звіту 45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 жовтня 2018 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Ощинської Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чеботарьової Л.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконком Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.01.1998 він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.12.2013 року їх шлюб розірвано. Відповідно до договору дарування від 18 жовтня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 позивачу належить житловий будинок № 8 по провулку Київський у м. Пирятин Полтавської області. Також у даному будинку зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_2, проте остання з вересня 2013 року 2016 року у будинку не проживає. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки фактичне місце перебування ОСОБА_2 позивачу невідоме. Через реєстрацію відповідача у будинку позивача, у останнього виникають незручності у користуванні майном, зокрема по сплаті комунальних послуг, тому вона просить суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком № 8 по провулку Київський у м. Пирятин Полтавської області.
Позивач та представник позивача у судове не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги викладені у позові підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, виклики, що направлялися на адресу відповідача повернулися на адресу суду з відміткою «за зазначено адресою не проживає» (а.с. 71, 73).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
17 жовтня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.01.1998 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 11).
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.12.2013 року шлюб розірвано (а.с. 7).

Відповідно до договору дарування від 18 жовтня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 позивачу належить житловий будинок № 8 по провулку Київський у м. Пирятин Полтавської області (а.с. 8).

У вказаному будинку також зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_2 (а.с. 10, 55), але з вересня 2013 року у даному будинку не проживає, про що свідчать пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, копія акта обстеження житлового будинку № 8 по пров. Київський у м. Пирятин Полтавської області на предмет проживання у ньому ОСОБА_2 від 19.05.2015 (а.с. 58) та інформація надана відділом державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 12346/05-11 від 30.08.2018 відповідно якої ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 77).

Ухвалою суду від 10 квітня 2015 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного набутого за час шлюбу майна.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.02.2018 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна, а сааме будинку № 8 розташованого по провулку Київський у м. Пирятин Полтавської області. Постановою апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2018 рішення суду від 21.02.2018 залишено без змін (а.с. 47-53).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали права користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Таким чином, оскільки відповідач понад 5 роківи не проживає у будинку, що належить позивачу, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки її реєстрація в належному ОСОБА_1 будинку порушує його право на користування та розпорядження власністю.

Керуючись ст.ст. 6-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконком Пирятинської міської ради Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, народження 13 червня 1972 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Суддя: Ю.О.Ощинська