Справа № 463/3967/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/963/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 07 вересня 2006 року Виконкомом Винниківської міської ради.

Позов мотивує тим, що 07 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як подружнє життя не склалось вже тривалий час проживають окремо з відповідачем. У зв'язку з тим, що з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету та не підтримують подружніх відносин, а примирення є неможливим, тому звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з дотримання норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом не було повно та всебічно з"ясовано фактичні відносини подружжя. В апеляційній скарзі просить рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2018 року скасувати та відправити справу на новий розгляд у Личаківський районний суд м. Львова.

Сторони в судове засідання не з"явилися хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

05 вересня 2018 року від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з відрядження, в підтвердження чого долучено фотокопію посвідчення про відрядження. Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_4, оскільки його явка не визнана судом обов"язковою, а в матеріалах справи містять достатньо доказів для розгляду справи без його участі, в зв"язку з чим в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що /апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено 07 вересня 2006 року та зареєстровано Виконкомом Винниківської міської ради м.Львова, актовий запис №53 (а.с.6).

Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що позивач, пред'являючи до суду про розірвання шлюбу з відповідачем, не представила доказів про те, що їх з відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, не встановлено цього і в судовому засіданні, а тимчасовий розлад у сім'ї, конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване належними доказами небажання перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

Окрім цього, суд прийшов до висновку, що розірвання шлюбу між подружжям суперечитиме інтересам їхнього малолітнього сина ОСОБА_5, та порушуватиме його законодавчо закріплене право на сім'ю.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Оскільки, як зазначила позивач - ОСОБА_3 в своїй позовній заяві, стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час вона та її чоловік проживають окремо, а сім"я фактично припинила своє існування, примирення та збереження шлюбу є неможливим, а сам факт перебування у шлюбі суперечить її інтересам.

Оскільки позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2018 року з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який було зареєстрованого Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, про що 07 вересня 2006 року складено відповідний актовий запис №53.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про підставність заявлених позовних вимог і про необхідність задоволення позову повністю, судові витрати (судовий збір) в розмірі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Лмчаківського районного суду міста Львова від 16 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, про що 07 вересня 2006 року складено відповідний актовий запис №53.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк