22-ц/4804/140/18
264/2263/18

Головуючий у І-й інстанції Матвєєва Ю.О. Єдиний унікальний номер 264/2263/18
Провадження № 22-ц/4804/140/18
Категорія 30 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Лісового О.О.,

ОСОБА_1,

секретар Тулякіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2018 року постановлену в м. Маріуполі Донецької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на їх користь сум матеріальної шкоди, завданої його здоровю та майну, моральної шкоди.

В ході підготовчого судового засідання у суді першої інстанції представником відповідача ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення доказів шляхом призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2018 року в задоволенні клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення судової авто-товарознавчої експертизи відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував ухвалу тим, що в матеріалах справи наявний оригінал висновку експерта з тих самих питань, є письмовим доказом та призначення судом експертизи не є обовязковим, оскільки інша сторона про це не заявляє.

24 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення клопотання.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права, оскільки суд не врахував, що додана позивачем до позовної заяви копія висновку експерта не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України і тому є недопустимим доказом, а наданий позивачем оригінал не можна вважати належним через наявність недоліків. Суд також не звернув увагу на те, що відповідач позбавлений можливості надати висновок експерта відповідно до вимог ст. 106 ЦПК України, у звязку з тим, що пошкоджений автомобіль не знаходиться в його розпорядженні та йому не відоме місце зберігання автомобілю.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином телефонограмою (а.с. 62, 63-64) та просила розглянути справу за її відсутності, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, який просив скаргу задовольнити, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_6, які просили залишити ухвалу без змін, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції представником відповідача було заявлене клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки висновок авто-товарознавчої експертизи, якій додано позивачем до позовної заяви, є недопустимим доказом, а подання такого доказу для відповідача є неможливим через те, що пошкоджений автомобіль не знаходиться в його розпорядженні.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, забезпечення доказів закріплення їх в порядку, передбаченому законом, коли є підстави побоюватися, що в подальшому надання цих доказів стане неможливим або утрудненим.

Особи, які клопочуть про забезпечення доказів повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подання відповідних доказів є неможливим або довести суду складнощі, які виникають у них при поданні певних доказів.

В своїй заяві представник відповідача посилається на неналежність та недопустимість наданого позивачем висновку експерта, проте це не може бути підставою для задоволення клопотання про забезпечення доказів у справі, оскільки згідно із ст. 264 ЦПК України питання про належність та допустимість доказів суд вирішує під час ухвалення свого рішення.

Також не може бути підставою для задоволення заяви і відсутність у відповідача доступу до пошкодженого автомобілю, оскільки у випадку незгоди з наданим позивачем висновком відповідач має право звернутися до суду із клопотанням про призначення судом відповідної експертизи, який у випадку ненадання позивачем експерту пошкодженого автомобілю може виходити як з положень ст. 109 ЦПК України, так і з загальних принципів оцінки доказів.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про забезпечення доказів.

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить заяву задовольнити та забезпечити докази шляхом призначення експертизи.

Між тим, у апеляційного суду відсутні законні підстави для призначення судової експертизи у справі, розгляд якої судом першої інстанції не закінчений.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що викладені в заяві обставини не належать до тих підстав, з якими закон повязує можливість забезпечення доказів, а тому постановлену судом першої інстанції ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Барков

ОСОБА_7

ОСОБА_1