Єдиний унікальний номер 239/480/17 Номер провадження 22-ц/775/221/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Грідяєвої М. В. у місті Новогродівка, в справі номер 239/480/17, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Новогродівського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua./terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник; зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 31.08.2017 року має заборгованість в розмірі 32491,05 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 24917,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550,00 грн., - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1 .1 .7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1523,38 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 32491,05 грн. за кредитним договором № б/н від 26.08.2011 року, а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року в позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що строк позовної давності сплив 30.08.2017 року, у зв'язку з чим підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності за заявою відповідача у вигляді відмови у позові.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua./terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір.

Як вбачається із статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Із правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та ОСОБА_1 (ОСОБА_1) був підписаний договір № б/н від 26.08.2011 року, за яким була надана кредитка картка НОМЕР_2, дата відкриття - 26.08.2011 року, термін дії - квітень 2015 року (а.с. 114).

Оскільки строк дії картки встановлено до 30.04.2015 року, а з позовною заявою позивач звернувся до Новогродівського міського суду в жовтні 2017 року, то строк позовної давності позивачем не пропущено.

Враховуючи вказане вище, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 2000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1368,82 грн. з врахуванням 20,4% річних, оскільки відповідач в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

І тільки відповідно до редакції Закону України від 22.09.2011 року № 3795-VI передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Враховуючи, що на день укладення договору діяла редакція вказаного вище Закону від 14.08.2011 року, то в односторонньому порядку відповідач не мав права збільшувати процентну ставку.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, з відповідачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які становлять 348, 43 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року року скасувати в частині відмови від стягнення заборгованості, процентів за користування кредитом, судового збору.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 заборгованість за кредитом в розмірі 2000 (дві) тис. грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1368 (оду тисячу триста шістдесят вісім) грн. 82 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 348 (триста сорок вісім) грн. 43 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: