Справа № 490/4438/18
Номер провадження 2/489/2148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк») звернулось із позовом до ОСОБА_2, яким просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 26 955 грн. 06 коп. за кредитним договором № б/н від 01.11.2006 року, оскільки остання не виконує зобовязань за кредитним договором.

Згідно наданого проти позову відзиву відповідач вказувала, що вона користувалась наданою карткою до 2009 року, після чого жодних дій з карткою не вчиняла, а відтак саме з цього моменту почався перебіг позовної давності для подачі даного позову. З огляду на наведене позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до відповідача із даним позовом.

Згідно Ухвали від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання було відкладено розгляд справи у звязку із витребуванням доказів.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року було витребувано у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (правонаступник - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк») документи які необхідні для розгляду справи.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимого підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вважає що вони заявлені з пропуском строку позовної давності.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

01.11.2006 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 36,00 % на рік на залишок заборгованості, а також зобовязалась сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш, ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_3, станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача складає 26 955 грн. 06 коп., а саме: 3 495 грн. 36 коп. заборгованість за тілом кредиту, 21 699 грн. 94 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 259 грн. 77 коп. штраф (процентна складова) .

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Разом з тим, представником відповідача заявлено вимоги про застосування строку позовної давності, оскільки спірний кредитний договір був укладений в 2006 році, а позивач звернувся до суду лише в червні 2018 року ( через 12 років), при цьому до грудня 2012 року вона здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору та боргу не має.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі за № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14 та у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

На виконання ухвали суду від 06.09.2018 року, представником позивача було надано виписку по особовому рахунку за період з 18.08.2015 року по 20.08.2015 рок, з якої вбачається, що ОСОБА_2, було здійснено платіж 19.08.2015 року з автоматичного погашення простроченої заборгованості за картою в розмірі 148 грн. 50 коп.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості за договором від 01.11.2006 року позичальником було внесено 19.08.2015 року, а з позовом до суду банк звернувся у 01.06.2018 року, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню .

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. . 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2006 р. в розмірі 26 955 грн. 06 коп., а саме: 3 495 грн. 36 коп. заборгованість за тілом кредиту, 21 699 грн. 94 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1259 грн. 77 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, номер та серія паспорта ЕО 767181, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова