Справа № 342/818/18
Провадження № 2/342/592/2018
04 жовтня 2018 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Ничик Г.І.,
з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Суду пояснила, що позивачка є її дочкою та одночасно внучкою померлої ОСОБА_4, так як остання була матірю її чоловіка ОСОБА_6. Після смерті бабусі позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по вул. Стефаника, 37 в с. Олієво-Корнів Городенківського району, однак через втрату свідоцтва про право власності на даний житловий будинок не може реалізувати свої права спадкоємця.
Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився. До суду поступила заява, з якої слідує, що ОСОБА_3 сільська рада просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає.
Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7657 від 29.04.2016 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 371 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Стефаника, 37 в с. Олієво-Корнів Городенківського району Івано-Франківської області за ОСОБА_4 (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 16.11.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р.
Довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради № 472 від 31.07.2018 р. підтверджується, що станом на 15.04.1991 р. у житловому будинку по вул. Стефаника, 37 в с. Олієво-Корнів були зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 власник будинку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 син.
За заповітом, посвідченим 10 травня 2007 р. секретарем Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 15, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, все належне їй майно, яке належить їй і буде належати їй на день її смерті, і на що за законом вона матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, присадибну ділянку, земельний сертифікат на право на земельну частку (пай), заощаджувальну книжку) заповіла своїй внучці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43812067, що доводиться Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 32664092, виданою 06.12.2012 року Городенківською районною державною нотаріальною конторою у звязку із відкриттям спадкової справи.
ОСОБА_4 померла 20.05.2007 р. у віці 74 роки в с. Олієво-Королівка Городенківського району, актовий запис за № 17 від 21 травня 2007 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 050544, виданого 21 травня 2007 року ОСОБА_3 сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Те, що на день смерті ОСОБА_4 (20.05.2007 р.) ОСОБА_2 проживала разом з нею в с. Олієво-Корнів вул. Стефаника, 37 та продовжує проживати у даному будинку, обробляє земельну ділянку та доглядає господарство, стверджується довідкою № 470, виданою 31.07.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Городенківського району. Із довідки № 469, виданої 31.07.2018 р. виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 проводила поховання своєї бабки ОСОБА_4, яка померла 20.05.2007 р.
Про те, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онукою ОСОБА_4, яка померла 20.05.2007 р., свідчать копії: повторного свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7,серії ІІ-АВ № 037149, виданого 10 листопада 1971 р. ОСОБА_3 сільською радою, де зазначено що його матірю є ОСОБА_4, батьком Антон, запис за № 10 від 25 листопада 1952 р. в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження; свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ІІІ-НМ № 449951, виданого 2 січня 1988 року ОСОБА_3 сільською радою, де зазначено, що її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1; свідоцтва про шлюб серії 1-БК № 150934, виданого 08 жовтня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, де зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, при одруженні з ОСОБА_7 змінила прізвище «Мазур» на «Кукла», актовий запис за № 1449 від 08 жовтня 2010 р. в Книзі реєстрації шлюбів.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Батько позивачки, одночасно син спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер 21.03.2016 р. в с. Олієво-Королівка Городенківського району, актовий запис № 6 від 23 березня 2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 226345, виданого 23 березня 2016 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради.
Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1205/02-31 від 17 липня 2018 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_4, померлої 20 травня 2007 року, на житловий будинок, що знаходиться по вул. Стефаника буд. № 37 в с. Олієво-Корнів Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що в спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на належний їй житловий будинок, що успадковується.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю ОСОБА_4 був виданий документ, який посвідчував її право власності, як голови колгоспного двору, на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Стефаника, 37 в с. Олієво-Корнів Городенківського району. Зазначений документ втрачений. В газеті «Край» розміщено оголошення про те, що свідоцтво про право власності, видане виконкомом Городенківської районної ради 16.11.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р. ОСОБА_4 - вважається недійсним.
Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 3 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Стефаника, 37 в с. Олієво-Корнів Городенківського району Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - вул. Стефаника, 37, с. Олієво-Королівка, Городенківський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце знаходження відповідача ОСОБА_3 сільської ради вул. Галицька, 83, с. Олієво-Королівка, Городенківський район, Івано-Франківська область, .

Повне судове рішення складене 14.10.2018 року.

Суддя: Ничик Г. І.