№ 336/3757/17
провадження 2/336/132/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Голубковій М.А.

за участю секретаря Когут С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, уточненою в процесі розгляду, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 29.06.2015 року з вини гр. ОСОБА_2 між автомобілями «Hyundai-Sonata», яким керував відповідач та автомобілем «ВАЗ-2105» під керуванням водія ОСОБА_3, в якому також знаходився позивач ОСОБА_1, сталась дорожньо-транспортна пригода.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2015 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання.

Так в результаті вказаного ДТП, як вказує позивач ОСОБА_1, він отримав численні тілесні ушкодження, став інвалідом другої групи та має ступені обмеження життєдіяльності до самообслуговування, пересування та трудової діяльності.

Як вказано в позовній заяві під час розгляду кримінального провадження, ОСОБА_1 цивільний позов не заявлявся, в зв'язку з тим, що на час ухвалення вироку відносно ОСОБА_2, останній оплатив його лікування.

В період з 16.02.2016 року по 29.02.2016 року позивач знаходився на лікуванні в стаціонарі Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України. При лікарняному дослідженні був встановлений діагноз: «посттравматична аневризма низхідної грудної аорти». 18.02.2016 p. позивачу було проведено операцію по протезуванню «низхідної грудної аорти», з приводу посттравматичного її ушкодження.

За підрахунком позивача, його витрати по проведенню операції з протезування, лікування в стаціонарі, консультацій лікарів, проїзду до м. Києва його та супроводжуючої особи, становить 48482,36 грн.

Також позивач ОСОБА_1 вказує, що окрім матеріальних втрат в результаті ДТП, що сталось з вини ОСОБА_2, йому завдані моральні страждання, що виразились у обмеженні спілкуванні з друзями та близькими людьми, у змінах звичного способу життя та обмеженнях повязаних з фізичними навантаженнями та роботою. Як вказує позивач він не може заробляти грошові кошти, які б забезпечували його потреби.

Таким чином, позивач посилаючись на положення статей 1166-1168 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 48482,36 грн. майнової шкоди, 100000 грн. моральної шкоди, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2017 року було відкрито провадження у справі.

Згідно розпорядження № 357 від 29.06.2018 року у звязку із закінченням пятирічного терміну повноважень судді Наумова О.О, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючого суддю Голубкову Марину Анатоліївну.

Ухвалою від 29.06.2018 року цивільна справа № 336/3757/17 пр. 2/336/132/2018 була прийнята до провадження судді Голубкової М.А.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим кодексом, у порядку, зокрема позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на положення ст. 274 ЦПК України, враховуючи ціну позову, обєм доказів, складність справи, судом розгляд даної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, в подальшому позивачем до суду була направлена заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судових засіданнях заперечував проти задоволення позову вказавши, що позивач ОСОБА_1 вже отримав відшкодування завданої шкоди від страхової компанії АТ СК «АХА Страхування» в розмірі 100 000 грн. Представник відповідача також вказав, що відповідачем ОСОБА_2 відшкодовано узгоджену суму моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., ще на час розгляду кримінального провадження, що підтверджує розписками ОСОБА_7 про отримання моральної шкоди в інтересах позивача. Як зазначив представник таке відшкодування було прийнято потерпілим (позивачем) ОСОБА_1 про що було повідомлено суд при розгляді кримінального провадження. Позовні вимоги вважає необґрунтованими.

В процесі розгляду справи судом вживались заходи забезпечення доказів, від АТ СК «АХА Страхування» витребувалась інформації, щодо підстав, часу та розміру виплати позивачу ОСОБА_1 К,Р. страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке сталось 29.06.2015 року.

Також судом було задоволено клопотання представника відповідача про витребування з архіву Шевченківського районного суду м. Запоріжжя матеріалів кримінального провадження № 336/6646/15-к.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до змісту вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року: 29.06.2015 р. приблизно о 23.00 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «HYUNDAI-SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по проїзній частині автодороги «Вільнянськ-Запоріжжя» з боку м.Вільнянськ в напрямку м.Запоріжжя.

В цей же час, по проїзній частині автодороги «Запоріжжя-Вільнянськ», в зустрічному для водія ОСОБА_2 напрямку, рухався автомобіль «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8 В салоні зазначеного автомобіля в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_1 та ОСОБА_9

29.06.2015 р. приблизно о 23.00 годині, водій ОСОБА_2, знаходячись в стані стомлення, керуючи автомобілем «HYUNDAI-SONATA», рухаючись по автодорозі «Вільнянськ-Запоріжжя», в районі 14 км с.Кринички, що розташоване на адміністративній території Шевченківського району м.Запоріжжя, маючи обєктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою та не відволікатись від керування автомобілем, в порушення вимог п.2.3, п.2.9 Правил дорожнього руху України, під час руху заснув, в наслідок чого автомобіль «HYUNDAI-SONATA» під його керуванням виїхав на смугу зустрічного руху. Відбулося лобове зіткнення передніх частин зазначених автомобілів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир ОСОБА_1, згідно висновку судово-медичної експертизи № НОМЕР_3 від 26.08.2015 р. отримав тілесні ушкодження поєднану травму голови, тулуба та кінцівок; тупу травму голови з численними ранами та синцями; закриту тупу травму грудної клітки з закритим переломом тіла грудини зліва, вилив крові в порожнину грудної клітки зліва та справа, серцевої сумки, в простір середостіння, забиття нижніх частин легень; закриту тупу травму черевної порожнини з розривами правої долі печінки та селезінки; з наступним видаленням селезінки, з накопиченням крові в зачеревному просторі; численні закриті переломи кісток тазу: перелом лонної кістки з права в області симфіза; перелом нижньої гілки сидалищної кістки з права, перелом тіла правої підвздошної кістки; тупу травму кінцівок з відкритим переломом правої стегнової кістки в середній та нижній третині; внутрішньо суглобний закритий перелом головки правої стегнової кістки, закритий перелом лівої стегнової кістки в верхній третині, закритий перелом правої лучової кістки, відкритий осколковий перелом основи першої п»ясної кістки правої кисті при проявах травматичного та геморрагічного шоку 3 ступеня, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 446/15 від 12.08.2015 р., в діях водія ОСОБА_2 є невідповідність вимогам п.2.3 б), 2.9 б) Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною подією.

Вказаним вироком гр.. ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 місяців, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України: вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок якого позивачу ОСОБА_1 завдано ушкодження здоровя повторному доказуванню не підлягають.

Згідно ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом з 16.02.2016 року по 29.02.2016 року позивач ОСОБА_1 знаходився на лікуванні Національного інституту серцево-судинної хірургії ім.. ОСОБА_10 АМН України. 18.02.2016 року позивачу проведено операцію по протезуванню «низхідної грудної аорти» з приводу посттравматичного її ушкодження, що підтверджується копією виписки із історії хвороби стаціонарного хворого № 783 відділення хірургії патології аорти.

Як вказує позивач ОСОБА_1 з посиланням на докази, його витрати на придбання судинного протезу, медичних ліків, витрати по проведенню операції з протезування та лікуванню в стаціонарі інституту серцево-судинної хірургії склали 46476,25 грн. Вказана сума витрат - відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорювалась.

Положеннями ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України передбачено, наступне: Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так відповідно до ст.. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи. До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-ІV.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 9.3, п. 9.4 вказаного Закону 9.3. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 22.1. визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Пункт 24.1. передбачає, що у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

За змістом пункту 26-1 вказаного закону: страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - (МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Як встановлено в судовому засіданні на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Hyundai-Sonata», яким керував відповідач ОСОБА_2 мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9745429, лімітом відповідальності на одного потерпілого визначено сто тисяч гривень, страховик АТ СК «АХА Страхування». (а.с. 66 кримінального провадження 336/6646/15-к).

Як повідомлено страховиком на виконання ухвали суду про забезпечення доказів: АТ СК «АХА Страхування» сплачено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в період 2015-2016 років за шкоду, повязану з витратами на лікування та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП за участю ОСОБА_2, яка сталася 29.06.2015 року страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності Страховика 100 000 грн.

А саме: ОСОБА_1, виплата матеріальної шкоди здійснена на підставі заяви на виплату страхового відшкодування за вхідним № 339/у-15 від 18.09.2015 року; заяви про виплату страхового відшкодування від 19.01.2016 року; заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування за вхід. № 576/у-16 від 31.03.2016 року та документального підтвердження понесених витрат на лікування у сумі 37739,36 грн.; а також було проведено відшкодування моральної шкоди на підставі ст.. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів…

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так враховуючи факт направлення потерпілою особою ОСОБА_1 заяв до страховика про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної його здоров'ю, а також факт виплати АТ СК «АХА Страхування» такого відшкодування, а також висловлену позицію відповідача про незгодою з позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність згоди ОСОБА_2 про відшкодування шкоди саме ним та свідчить про виконання передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку письмового надання страховику, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема винуватця ДТП покладається додаткова субсидіарна відповідальність.

З аналізу наведених норм вбачається, що у випадку коли потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.. 599 ЦК України виконанням проведеним належним чином.

Як встановлено судом та підтверджено доказами страховик АТ СК «АХА Страхування» виплатило позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 100 000 гривень трьома платежами.

Заявляючи до відповідача ОСОБА_2 вимоги про відшкодування ним матеріальної шкоди внаслідок ушкодження здоровя заподіяного кримінальним правопорушенням, в розмірі 48482,36 грн. позивач ОСОБА_1 не надав доказів, що загальні витрати понесені ним у звязку з ушкодженням здоровя в результаті ДТП, що сталась 29.06.2015 року перевищили розмір страхового відшкодування сплаченого на його користь АТ СК «АХА Страхування».

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 за змістом позову не вказував та не надавав доказів, що витрати понесені ним в період з 16.02.2016 року по 29.02.2016 року у звязку з проведенням лікування, консультацій, протезування та придбання ліків, перевищили 100000 грн. тобто розмір вже виплаченого страховиком відшкодування, чи частково не були покриті ним.

Також суд враховує ті обставини, що страхова виплата в розмірі 37739,36 грн. сплачена страховиком 05.04.2016 року, була перерахована на користь ОСОБА_1 на підставі його заяви про виплати страхового відшкодування та документального підтвердження понесених витрат на лікування від 31.03.2016 року, тобто після проведення 18.02.2016 року операції по протезуванню низхідної грудної аорти.

Враховуючи наведені обставини суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_11 та правових підстав для повторного стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди вже сплаченої в межах страхового відшкодування проведеного на користь ОСОБА_11 страховиком АТ СК «АХА Страхування».

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

За змістом статті 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;…

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах кримінального провадження № 336/6646/15-к наявні розписки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 80,81,82), відповідно до змісту яких вона, як мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала від гр. ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_1 в наслідок ДТП, що сталось 29.06.2015 року на трасі Запоріжжя-Донецьк біля села Кринички.

Як зазначено в розписці від 18.07.2015 року моральна шкода відшкодована в повному обсязі, претензій морального характеру до гр. ОСОБА_2 не має. Вимоги, щодо відшкодування матеріальних збитків будуть заявлені до страхової компанії.

Відповідно до журналу судового засідання від 18.09.2015 року наявного в матеріалах кримінальної справи № 336/6646/15-к (а.с. 88) ОСОБА_1 при допиті в судовому засіданні як потерпілий, надавав пояснення щодо обставин кримінального правопорушення, підтвердив отримання від обвинуваченого ОСОБА_2 грошових коштів згідно розписок наданих його матірю, претензій не мав та зазначив, що завдана шкода - відшкодована.

Вказані обставини також підтверджуються звукозаписом судового засідання від 18.09.2015 року у кримінальному провадженні № 336/6646/15-к (а.с. 90), що будо досліджено судом. А також змістом вироку від 15.10.2015 року у кримінальному провадженні № 336/6646/15-к відповідно до якого: «Представник потерпілого ОСОБА_1, позицію якого підтримав і потерпілий, вказав, що обвинувачений відшкодував потерпілому моральну шкоду, завдану злочином. Просив не призначати ОСОБА_2 сурове покарання.» При призначенні покарання суд виходив з наступного: «Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_2 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди потерпілим.

Відповідно до закону відшкодування моральної шкоди проводиться одноразово, наявність договору укладеному між сторонами про узгодження іншого порядку відшкодування моральної шкоди судом не встановлено, а позивачем по справі належними та допустимими доказами не доведено.

Як встановлено судом, відповідачем по справі, ще на етапі судового розгляду кримінального провадження, було відшкодовано завдану ним моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 таке відшкодування було прийнято потерпілою особою та визнано ним достатнім, про що повідомлено суд при ухваленні вироку відносно ОСОБА_2

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди суд також враховує відомості надані страховиком АТ СК «АХА страхування» про те, що ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди здійснено на підставі ст.. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Щодо стягнення шкоди внаслідок ДТП слід окремо зазначити наступне:

Частиною 2 ст.1187 ЦК встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Тобто якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху).

Частиною 2 ст.1188 ЦК встановлено, що в тих випадках, коли внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані відшкодувати її незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Пасажир транспортного засобу підпадає під категорію «інші особи», яким завдано шкоди внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. Отже, якщо при зіткненні кількох автомобілів постраждав пасажир або пішохід, обовязок компенсувати потерпілому шкоду покладається на всіх володільців небезпечних обєктів солідарно, незалежно від їхньої вини.

Згідно з розясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 №6 «шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам».

За загальним правилом, розмір компенсації шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами судом.

Враховуючи, що відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2015 року у справі № 336/6646/15-к, позивач ОСОБА_1 знаходився в автомобілі «ВАЗ-2105» , , в якості пасажира, а ушкодження здоровя ОСОБА_1 сталось внаслідок зіткнення лобових частин автомобілів НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_8 та «Hyundai-Sonata» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 в такому випадку незалежно від вини володільців небезпечних обєктів обовязок компенсувати потерпілому шкоду покладається на них солідарно.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до гр.. ОСОБА_8 що на законних підставах керував/володів транспортним засобом «ВАЗ-2105» д.н. НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат повязаних з оплатою правової допомоги адвоката ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст. 4, 7, 10, 12, 13, 19, 78-80, 82, 89, 247, 258, 259, 263-265, 277, 352 ЦПК України, ст.ст. 23, 599, 999, 1066-1068, 1187, 1188, 1190, 1194 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голубкова М.А.