Справа № 359/7785/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3860/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 49 11.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді-Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Олійника В.І.,
за участю секретаряДрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що 16 січня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення, яким з нього на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання цього заочного рішення 17 лютого 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист №2/359/447 та відкрито виконавче провадження №53485664.

Разом з цим, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2017 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі ? частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2016 року та до досягнення дочкою 23 років або до припинення нею навчання.

На виконання цього рішення 01 березня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом також видано виконавчий лист №2/359/402 та відкрито виконавче провадження №53485732. Під час розгляду вказаних цивільних справ ОСОБА_6 не повідомляла про існування судового провадження про стягнення аліментів на другу дитину. Вказана обставина призвела до того, що загальний розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 складає 75% від його заробітку. На даний час ОСОБА_5 має офіційну роботу та з його заробітку утримуються аліменти у розмірі 50%. У зв'язку з тим, що утримувати аліменти у більшому розмірі ніж 50% неможливо, тому у нього утворилася та зростає заборгованість з аліментів.

Зазначене призвело до негативних наслідків, зокрема державним виконавцем відносно ОСОБА_8 винесені постанови про обмеження у праві виїзду за кордон, керування транспортним засобом та права полювання. Заявник вказав на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини та виконувати свої зобов'язання зі сплати аліментів у зазначеному розмірі він не може з незалежних від нього причин.

У зв'язку з цим, ОСОБА_8 просив визнати таким, що не підлягає частковому виконанню, виконавчий лист №2/359/447, виданий 21 лютого 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, а саме: стягувати з нього аліменти у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає частковому виконанню, відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та задовольнити його вимоги.

Вважає, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є неможливість виконання виконавчого листа, як це вказано в Постанові Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанові №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Керуючись вимогами ст. 2, 3, 6 ЦК України та ч. 1 ст. 2, ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України, вважає що викладені обставини в заяві свідчать про неможливість виконання виконавчого листа від 21.02.2017 №2/359/447.

В обох виконавчих провадженнях аліменти стягуються на користь однієї особи - ОСОБА_6

В іншому судовому провадженні судом відмовлено у визнанні таким, що не підлягає виконанню, іншого виконавчого листа від 17.02.2017 № 2/359/402, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 53485732 про стягнення з ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу суду без змін та зазначає, що зі змісту виконавчого листа від 21.02.2017 № 2/359/447 вбачається, що останній повністю відповідає резолютивній частині заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року (набрало законної сили) про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Так, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правовими підставами є такі обставини: припинення зобов'язання внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2/359/447, таким, що не підлягає виконанню, є правильним, оскільки матеріали справи не містять даних, що вказаний виконавчий лист видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Доводи апелянта про надмірний розмір присуджених аліментів свідчать про незгоду апелянта із заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 16.01.2017 року, і тому можуть бути лише підставою для оскарження останнього у передбаченому законом порядку, однак не є підставою для визнання виконавчого листа, виданого за цим судовим рішенням таким, що не підлягає виконанню.

Зауважує, що визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково шляхом зміни розміру аліментів з 1/2 на 1/4 частки призведе до того, що суд апеляційної інстанції вийде за межі своїх повноважень і фактично прийме нове рішення у справі, що є недопустим, оскільки будь-яка зміна рішення суду можлива лише у передбаченому законом порядку, а не в порядку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

При ухваленні рішення місцевого суду від 16.01.2017 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 саме в розмірі 1/2 частини від заробітку, суд керувався обставинами, передбаченими ст. 182 Сімейного кодексу України. Адже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір присуджених аліментів не ставиться в залежність від можливості чи бажання боржника платити аліменти, а також від можливості/неможливості утримання аліментів із заробітної плати боржника. Також судом було враховано те, що неповнолітній син стягувана ОСОБА_9 є інвалідом з дитинства.

Вважає, що доводи апелянта про те, що стягувач не повідомив суд про існування судового провадження зі стягнення аліментів на другу дитину не можна брати до уваги, оскільки боржник як і стягувач був стороною у справі. За таких умов, боржник мав право та можливість надати суду всю необхідну інформацію про наявність іншого провадження по стягненню аліментів, також на повнолітню дочку студентку.

Дані доводи можуть бути підставою лише для оскарження заочного судового рішення про стягнення аліментів та не можуть бути прийняті до уваги при розгляді справи за заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме: з 05 жовтня 2016 року, до дня досягнення дитиною повноліття (а.с.126).

На підставі цього заочного рішення 21 лютого 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист №2/359/447, а також відкрито виконавче провадження №53485664, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 02 березня 2017 року (а.с.130).

Крім цього, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2017 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 29 вересня 2016 року, і до досягнення ОСОБА_7 23 років або припинення нею навчання в Київському національному економічному університеті імені В. Гетьмана (а.с.127-128).

На підставі цього заочного рішення також був виданий виконавчий лист №2/359/402, а також відкрито виконавче провадження №53485732, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2017 року (а.с.129).

Вказані рішення суду набрали законної сили і перебувають на примусовому виконанні.

Крім того, встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на підставі виконавчих листів №2/359/402 та №2/359/447, виданих Бориспільським міськрайонним судом, становить 75% від його заробітку (доходу).

Заявник звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вказуючи на те, що існують обставини, що утрудняють виконання рішення суду, а саме те, що загальний розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_6 складає 75% від його заробітку, з його офіційної роботи утримуються аліменти у розмірі 50%, оскільки у більшому розмірі утримувати аліменти неможливо, тому у нього утворилася та зростає заборгованість з аліментів. Крім того, ОСОБА_6 в своїй заяві зазначає, що заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей виникла не з його вини, оскільки він виконує свої обов'язки по утриманню дітей.

Для уникнення негативних наслідків заборгованості по аліментах, просив визнати таким, що не підлягає частковому виконанню, виконавчий лист №2/359/447, виданий 21 лютого 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, а саме: стягувати з нього аліменти у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає частковому виконанню законом не передбачені, оскільки рішенням суду чітко визначена особа на користь якої стягуються аліменти на утримання дитини, розмір аліментів, з виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження та встановлено порядок стягнення аліментів з ОСОБА_6

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що запропонований ОСОБА_6 варіант визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у даному випадку не є способом і порядком в розумінні ст.432 ЦПК України, оскільки фактично у разі задоволення заяви змінюється суть заочного рішення суду від 16.01.2017 року, а саме його резолютивна частина.

З такими висновками суду першої інстанції, повною мірою погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.128 КЗпП України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанові №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв'язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання. Матеріально-правовими підставами є такі обставини: припинення зобов'язання внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідають вимогам чинного законодавча України та є цілком доведеними та обґрунтованими, а тому заява ОСОБА_6 є такою, що не підлягає задоволенню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то на думку колегії суддів вони є такими, що зводяться лише до тлумачення норм права на розсуд апелянта і не мають правового підґрунтя, наведених висновків суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування законної ухвали суду першої інстанції, а тому колегією суддів відхиляються.

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що, постановляючи ухвалу у даній справі, судом першої інстанції не допущено порушень закону, а тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, так як судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

В.І. Олійник