Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 367/9182/16-ц

провадження № 61-19118св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комунальний заклад Ірпінської поліклініки Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2017 року в складі судді Карабаза Н. Ф. та рішення апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до комунального закладу Ірпінської поліклініки Київської області про скасування висновку діагнозу «Ф. 20» та зняття з диспансерного обліку в психіатра, скасування рішення Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у 2004 році ОСОБА_4 проходила обстеження у комунальному закладі Ірпінської поліклініки Київської області та лікарем-психіатром їй був поставлений помилковий діагноз «Ф. 20», з яким вона не згодна, оскільки вважає, що даного захворювання в неї ніколи не існувало. Також відповідач протиправно видав направлення позивача до Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2. У зв'язку з тим, що відповідачем була допущена помилка у діагностичному процесі, позивач на даний час позбавлена права на отримання медичної освіти, професії стоматолога та працевлаштування за своїм вибором, оскільки потрібна довідка, чи не перебуває вона на обліку в психіатра. ОСОБА_4 вказувала, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: скасувати висновок відповідача «Ф. 20» від 2004 року; скасувати рішення МСЕК від 01 листопада 2012 року; визнати незаконним поміщення її до Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2; зняти з диспансерного обліку в психіатра в Ірпінській поліклініці Київської області; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; відновити становище, яке існувало до порушення комунальним закладом Ірпінської поліклініки Київської області її прав, свобод та законних інтересів, у зв'язку з втручанням відповідача в особисте приватне життя позивача без її згоди.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не подано доказів в обґрунтування свого позову, а сторони відмовилися від проведення судово-психіатричної експертизи.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позов пред'явлено до неналежного позивача, а саме до комунального закладу Ірпінської поліклініки Київської області, який не є юридичною особою. Відповідно до статуту комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області до її складу входять комунальні заклади охорони здоров'я Ірпінського регіону Київської області, зокрема, Ірпінська міська поліклініка, що не є самостійними юридичними особами. Довідку до акта огляду МСЕК від 07 листопада 2012 року ОСОБА_4 видав не комунальний заклад Ірпінської поліклініки Київської області, як зазначено позивачем, а міжрайонна психіатрична МСЕК, яка до участі у справі також не залучена. Апеляційний суд відповідно до норм процесуального закону позбавлений можливості виправити вищевказані недоліки, допущені судом першої інстанції, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пред'явленням позову до неналежного відповідача, який не є юридичною особою.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не змогла вказати у позовній заяві належного відповідача, оскільки була позбавлена можливості ознайомитися з медичною карткою, а судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування вказаної картки.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що згідно довідки міжрайонної психіатричної МСЕК до акту огляду МСЕК від 07 листопада 2012 року ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності з 01 листопада 2012 року довічно, рекомендовані заходи по відновленню працездатності ДДН та лікування у психіатра, також зроблено висновок про умови та характер праці, зокрема, може працювати в створених умовах.

На підтвердження заявлених вимог позивач надала довідку про проходження профілактичного психіатричного огляду від 14 грудня 2016 року, видану медичним центром товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка ім. Гальченко В. В.», згідно якої ОСОБА_4 14 грудня 2016 року пройшла психіатричний профогляд, психіатричних протипоказань для виконання службових зобов'язань не виявлено, діагноз - психічно здорова.

Відповідно до медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 02 грудня 2016 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛВІ БІЛДІНГ», у ОСОБА_4 психіатричних протипоказань до виконання обов'язків помічника вихователя не виявлено.

Виданим Управлінням праці та соціального захисту населення 14 грудня 2010 року посвідченням серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства другої групи довічно.

Апеляційний суд встановив, що згідно статуту комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області до її складу входять комунальні заклади охорони здоров'я Ірпінського регіону Київської області, що не є самостійними юридичними особами, зокрема, Ірпінська міська поліклініка.

Довідку до акта огляду МСЕК від 07 листопада 2012 року ОСОБА_4 видав не комунальний заклад Ірпінської поліклініка Київської області, як зазначено позивачем, а міжрайонна психіатрична МСЕК, яка до участі у справі також не залучена.

Позов було пред'явлено до комунального закладу Ірпінська поліклініка Київської області, яка не є юридичною особою.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (статті 33 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до статті 304 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою І «Апеляційне провадження» розділу V ЦПК України.

У зв'язку з цим, зокрема, в апеляційній інстанції не вирішується питання про залучення до участі у справі осіб, яких не залучив суд першої інстанції (крім правонаступників), оскільки на стадії апеляційного провадження справа вже є розглянутою судом першої інстанції відносно тих осіб, склад яких сформовано у першій інстанції. Лише в цих межах апеляційний суд може перевіряти законність рішення суду першої інстанції (статті 303 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Таким чином, в апеляційного суду відсутні правові підстави для залучення належного відповідача.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 303 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, а в апеляційного суду відсутні правові підстави для залучення належного відповідача.

Разом з тим, апеляційним судом роз'яснено позивачу, що вона не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідними вимоги до належного відповідача (відповідачів) з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В. В. Пророк