Справа № 603/184/18
Провадження №2/603/141/2018
"12" жовтня 2018 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді: Іванчука В. М.
секретар судового засідання : Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.
У позові зазначає, що 06.03.1983 року дочка позивача ОСОБА_4 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, після чого вони спільно почали проживати у вищевказаному житловому будинку. Від шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилось дві дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час є повнолітніми. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.04.2007 року, шлюб між дочкою позивача ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.
Відповідач поселився в помешкання позивача після одруження як чоловік її дочки, однак у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, підстава продовження проживання відповідача ОСОБА_2 у будинку позивача відпала.
Також, через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. У сторін різні погляди на життя та ведення спільного господарства.
Також, реєстрація відповідача у будинку позивача сприяє збільшенню щомісячних внесків та комунальних платежів. Крім того, через неприязні стосунки, відповідач ОСОБА_2 постійно вчиняє сімейні скандали та сварки, постійно намагається принизити позивача в присутності її внуків та дочки, на підставі чого неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.
Спільне господарство позивач з відповідачем не веде, спільне проживання є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача ОСОБА_1, тому остання просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повыдомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача - адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 Позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ст.ст. 280,281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив на позовну заяву, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Згідно свідоцтва про право власності виданого 23.03.2004 року Монастириським районним бюро технічної інвентаризації, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 19.11.2015 року Гориглядівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_2 - зять, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_6 - внук, ОСОБА_5 - онука.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтверджується також відповддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
Судом встановлено, що дочка позивача ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який зареєстровано між ними 06.03.1983 року у відповідності до рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.04.2007 року, після чого вони почали спільно проживати у вищевказаному житловому будинку позивача.
Згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.04.2007 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.
Позивач зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. У сторін різні погляди на життя та ведення спільного господарства.
Також, реєстрація відповідача у будинку позивача сприяє збільшенню щомісячних внесків та комунальних платежів. Крім того, через неприязні стосунки, відповідач ОСОБА_2 постійно вчиняє сімейні скандали та сварки, постійно намагається принизити позивача в присутності її внуків та дочки, на підставі чого неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно протягом 2015 року, а також у жовтні 2017 року, неодноразово вчиняв сімейні скандали за місцем проживання, на підставі чого неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, що підтверджуєтсья долученими до матеріалів справи доказами, а саме постановами Монастириського районного суду від: 14.01.2015 року, 11.06.2015 року, 06.07.2015 року, 04.08.2015 року, 02.09.2018 року, 11.12.2017 року.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 постійно вчиняє сімейні скандали та сварки по місцю проживання по відношенню до позивача ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_4 Також встановлено, будь-яких угод щодо користування майном відпооовідач не укладав, участі в утриманні будинку не бере, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, тим самим створює перешкоди позивачу розпоряджатися майном на власний розсуд.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав власності і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч.1.ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно дост.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу 2,3 п. 34 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ч.ч.1,5ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч.ч.1,2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наведене, всебічно та повно дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку що позов підлягає до задоволення шляхом усунення перешкод позивачу ОСОБА_1 у користуванні належним їй житловим будинком № 69 по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.
КеруючисьЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.319,405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (с.Горигляди Монастириський район Тернопільська область) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задоволити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто Монастириським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В. М. Іванчук