Номер провадження: 22-ц/785/6875/18
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року м. Одеса

Справа № 521/10197/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О..,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідачі - ОСОБА_5,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_4, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Мирончук Н.В. 16 липня 2018 року, про повернення заяви про забезпечення позову,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав, укладений між ТОВ «Грані» та ОСОБА_5. Скасувати запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ним право власності на вищевказану квартиру.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» 28 липня 2014 року укладено договір №79/М16/12 про відступлення права вимоги, відповідно якого ТОВ «Одеський торговий дім» передало, а ОСОБА_4 прийняв право вимоги, а також усі обов'язки, що належать ТОВ «Одеський торговий дім» за Договором купівлі-продажу майнових прав №79/М16/12 від 20.12.2012 р., укладеним між ТОВ «Одеський торговий дім» та ТОВ «Грані».

Виконавши умови за договором про відступлення права вимоги №79/м16/12 від 28 липня 2014 року, сплативши у повному обсязі ТОВ «Одеський торговий дім» суму в розмірі - 460 000 грн., ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу майнових прав №79/м16/10 (нова редакція) від 28 липня 2014 року отримав безумовне майнове право на новозбудоване майно, а саме - житлову квартиру будівельний 79, загальною площею - 87,3 кв. м., яка розташована на 4-ому поверсі у будинку АДРЕСА_1.

Пізніше, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав серії 79п/М16/16 від 02.12.2016 р. ТОВ «Грані», яке здійснювало будівництво багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, продало ОСОБА_5 майнові права на квартиру будівельний №79. В подальшому на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу майнових прав, та акту приймання-передачі квартири б/н від 07.12.2016 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на квартиру будівельний № 79 у будинку АДРЕСА_1, після чого вказаній квартирі присвоєно № 95 .

18.06.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаної квартири (а. с. 43 - 46)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто (а. с. 48 - 49)

13.07.2018 р. ОСОБА_4 вдруге звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаної квартири. З пропозицією не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки як на його думку накладенням арешту відповідачу не буде завдано ніяких збитків.

ОСОБА_4 обґрунтовує вимоги заяви про забезпечення позову тим, що між сторонами виник спір стосовно права власності на спірну квартиру. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки відповідач може у будь-який час відчужити на користь осіб право власності на нерухоме майно, що належить йому, а відтак і порушить права позивача на судовий захист (а. с. 65-68).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто (а. с. 70 - 71).

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що заява ОСОБА_4 не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

На вищевказану ухвалу, ОСОБА_4 02.08.2018 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Малиновського районного суду від 16.07.2018 року скасувати. Прийняти постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаної квартири.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норму ст. 151 ЦПК України, посилаючись на те, що в заяві про забезпечення позову не міститься пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Вказує на те, що ст.154 ЦПК України передбачено випадки, коли суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення та до відповідача вони не відносяться.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_7, представник ОСОБА_5, в судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та відповідає нормам процесуального права, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказане стосується і ухвали щодо забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства не відповідає.

Статтями 149, 150, 151 ЦПК України, чинними на час вирішення питання про забезпечення позову, передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 151 цього Кодексу заходів забезпечення.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову помилково вказує на те що, ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, в заяві про забезпечення позову не вказує пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Цих висновків суд дійшов при їх невідповідності обставинам справи, з порушенням норм процесуального права. Заява ОСОБА_6, представника ОСОБА_4, про забезпечення позову містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Представник пропонує не застосовувати судом зустрічне забезпечення, оскільки як на його думку внаслідок накладення арешту на квартиру відповідачу не буде завдано ніяких збитків.

Доводи апелянта про помилковість посилання суду на відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення, необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про накладення арешту на спірне майно є обґрунтованими.

Разом з тим, вимоги апелянта про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаної квартири не підлягають задоволенню, оскільки стосуються невизначеного кола осіб та невизначеного кола дій.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати. Постановити нове судове рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_8, - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року про повернення заяви про забезпечення позову - скасувати. Постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_9, представника ОСОБА_4, про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру №95, загальною площею - 87,5 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 02 грудня 2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Грані» та ОСОБА_5.

В решті заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С.О. Погорєлова