22-ц/4804/54/18
263/2155/18

Єдиний унікальний номер 263/2155/18
Номер провадження 22-ц/4804/54/18
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

26 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, що 15 жовтня 2009 року вона із ОСОБА_5 (нині, після зміни імя в 2015 році - ОСОБА_4) уклала шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 697. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 добровільно аліменти на дитину не сплачує, хоча має таку можливість. Скрутне матеріальне становище стало причиною для звернення до суду із даним позовом. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

05 липня 2018 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 26 лютого 2018 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодився представник позивача ОСОБА_3, та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення нею повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у рішенні суду першої інстанції зазначено, що у 2018 році прожитковий мінімум складатиме 2027грн., з чого витікає, що мінімальний розмір аліментів на які має право позивач повинен дорівнювати 1013,50грн., що є вищим за розмір аліментів, призначений судом першої інстанції. Стосовно індексації розміру аліментів взагалі нічого не зазначено. Судом також проігноровано вимоги позивача стосовно того, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначені висновки суду першої інстанції порушують право позивача на належне утримання дитини.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_4О просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати своїх дітей. Враховуючи матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, передбачений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», суд дійшов висновків про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 у сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказану суму, суд першої інстанції дотримався вимог ч.2 ст..182 СК України, яка передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 1 липня пo 30 листопада 2018 року, тобто на час постановлення рішення, дорівнює 1944грн., а 50% вказаної суми дорівнює 972 грн. З наведеного вбачається, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів, який перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції з пояснень відповідача було встановлено, що дитина після школи приходить до батька до дому, в якому він проживає разом зі своїми батьками, де відпочиває та харчується, так як матір знаходиться на роботі. Він добровільно приймав участь у матеріальному забезпеченні підготовки дитини до школи. На підставі вказаного просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки він в добровільному порядку в натуральній формі здійснює часткове утримання дитини.

Представник позивача пояснення відповідача не спростував.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги, що у рішенні суду першої інстанції, відсутнє посилання на необхідність застосування такого заходу, як індексація розміру аліментів заслуговує на увагу, оскільки це прямо передбачено положеннями ч.2 ст.184 СК України.

Вказана обставина є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, оскільки воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, що у рішенні суду першої інстанції, зазначено що у 2018 році прожитковий мінімум складатиме 2027грн., а тому мінімальний розмір аліментів повинен дорівнювати 1013,50грн., що є вищим за призначений судом розмір аліментів безпідставні, так як на дату постановлення рішення прожитковий мінімум для дитини вказаного віку дорівнював 1944грн., тобто 50% вказаної суми дорівнює 972грн.

Доводи апеляційної скарги, що у рішенні суду першої інстанції проігноровано вимоги позивача щодо того, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не переконливі.

Законодавцем в ч.3 ст.184 СК України передбачені окремі самостійні заходи які надають можливість тому з батьків або законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вище зазначене оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні та доповненню резолютивної частини рішення текстом, що призначений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Повний текст постанови виготовлено 18 жовтня 2018 року.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 липня 2018 року змінити. Абзац другий резолютивної частини рішення доповнити текстом наступного змісту: «Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону».

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

ОСОБА_7