Справа № 310/4742/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Мазняк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на наступні обставини. ОСОБА_1 вказала, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що відповідач є її донькою, вони мешкали разом з нею до 2004 року, але є зареєстрованою у квартирі і до теперішнього часу. Позивач зазначив, що відповідач не мешкає в квартирі з 2004 року, особисті речі та будь- яке майно відповідача в даній квартирі відсутні. Позивач вказала, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує її право власності. В судове засідання позивач не з»явився, надав судові заяву про розгляд спраив за його відсутності та підтримання вимог, викладених в позові в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.10.2016 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О.В. за № 1333, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 7127 від 13.06.2018 року за адресою: Запорізька область, Бердянськ, АДРЕСА_3 зареєстровані: позивач та відповідач по справі - ОСОБА_2 Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.01.1983 р. ОСОБА_2 є донькою позивача. Судом встановлено, що з 2004 року відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1, особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даній квартирі відсутні. Актом про фактичне проживання особи у житловому приміщенні від 13.06.2018 р., складеним та підписаним особами, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 та засвідченого керуючим ОСББ «Коцюбинського 61» також підтверджено факт непроживання відповідача у вищевказаній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2004 року, тобто більше року в квартирі без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, належною ОСОБА_1 Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 17 вересня 2018 року.

Суддя: