Провадження № 2/331/1402/2018
Справа 331/6618/16-ц
18 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря Хащук В.Д.
представника позивача- Волошенко О.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
Позивач 05.10.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50003385 від 16.03.2012 року , розмір якої станом на 16.09.2016 року складає 297 267 ,21 гривень звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO , 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №50003385 . 11.03.2013 року між сторонами укладений Договір про внесення змін/Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №50003385 від 16.03.2012 року, згідно якого відповідачу надається додаткова сума кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування. Відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором забезпечено Договором застави № 50003385 від 22.03.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 1082, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO , 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності. Невиконання Відповідачем своїх обов'язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за Кредитним договором у строки, погоджені Сторонами в Графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті. Також позивачем нараховані 3% річних та інфляція за час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем. 04.03.2016 року на адресу відповідача направлено Вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором за № 50003385, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 222 433 грн. 38 коп. щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем передбачених Кредитним договором обов'язків йому неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості, за договором. Відповідно до положень Кредитного договору за направлення вимог відповідачу нараховано штрафні санкції в розмірі 7 226 грн. 66 коп.. Крім того сума інших витрат понесених позивачем відповідно до п. 8.5 Загальних умов становить 12 000 грн.. Також, на підставі п. 8.2 Загальних умов відповідачу нараховано штраф у розмірі 25 579,69 грн.. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 16.09.2016 року становить 297 267 грн. 21 коп. У відповідності до вимог ст.19 Закону України «Про заставу» позивач бажає задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави, а також просив стягнути штраф в порядку п. 4.1.2 Договору застави у сумі 15 046,78 грн.
Ухвалою судді від 20.10.2016 року було відкрито провадження у справі.
Окрім того, ухвалою суду від 16.11.2016 року вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO , 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .
12.06.2017 позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій уточнив прохальну частину позовної заяви та просив суд в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50003385 від 16.03.2012 року, розмір якої станом на 16.09.2016 року складає 297 267 ,21 грн. звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель POLO A05, 2012 року виробництва, кузов №WVWZZZ6RZCY210317, обємом двигуна 1 390 куб. см., державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки , проведеної суб"єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій , а також стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 15 046 (пятнадцять тисяч сорок шість) грн. 78 коп. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50003385 від 22.03.2012 року.
Ухвалою суду від 12.06.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання договорів недійсними повернуто позивачу.
Ухвалою суду від 23.02.2018 року визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 про продовження строку на подання відзиву по справі .
15 червня 2018 року по справі було ухвалене заочне рішення, яке скасовано ухвалою суду від 17 серпня 2018 року та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно , про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надала клопотання про зупинення провадження по справі , яке судом залишено без задоволення.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у зв»язку з повторною неявкою у судове засідання відповідача, не надання останньою відзиву, судом вирішено розглядати справу на підставі наявних в ній доказів , та ухвалено здійснювати розгляд справи в заочному порядку з ухваленням по справі повторного заочного рішення.
Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представника позивача дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 16.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №50003385 строком на 60 місяців, згідно якого останній надано кредит в сумі 127 898,44 грн., що в еквіваленті становить 15 937,50 доларів США для придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель POLO A05, 2012 року виробництва, кузов №WVWZZZ6RZCY210317, обємом двигуна 1 390 куб. см.. В даному договорі зазначено, що всі платежі за цим договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Окрім того, сторони дійшли згоди про підписання Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту.
11.03.2013 року між сторонами укладений Договір про внесення змін/Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №50003385 від 16.03.2012 року, згідно якого відповідачу надається додаткова сума кредиту в сумі еквіваленту 3 825,00 доларів США , що дорівнює 31 158,45 грн. з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування.
Відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50003385 від 16.03.2012 року забезпечено Договором застави № 50003385 від 22.03.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 1082, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO , 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Пунктом 30 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.02.2012 № 5 визначено, що вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України "Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів").
В положеннях п. 3.2. Загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення кредиту, серед іншого, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 порушив виконання зобов'язань, в зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором .
При цьому, позивач звертався до відповідача із вимогою (повідомленням) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором .
Частиною 1 ст. 529 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
В силу ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед відповідачем свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, але останній в свою чергу порушив умови договору, а тому станом на 16.09.2016 рік за розрахунками позивача має заборгованість за Кредитним договором № 50003385 від 16.03.2012 року у сумі 252 460 грн. 85 коп., що складається з: 1) простроченої заборгованості в сумі 126 380 грн. 75 коп. та за Кредитом та в розмірі 14 834 грн. 49 коп. за Додатковим кредитом, з яких: 110 288 грн. 21 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за Кредитом та процентами; 14 289 грн. 45 коп. - сума заборгованості за Додатковим кредитом та процентами; 3 452 грн. 05 коп. - сума 3% річних за час прострочення за Кредитом; 109 грн. 80 коп. - сума 3% річних за час прострочення платежів за Додатковим кредитом; 9 094 грн. 83 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за Кредитом; 69 грн. 23коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за Додатковим кредитом; 3 545 грн. 66 коп. - сума пені за час прострочення за Кредитом; 366 грн. 01 коп. - сума пені за час прострочення за Додатковим кредитом; 2) заборгованості з дострокового повернення Кредиту в сумі 111 245 грн. 61 коп., з яких: 103 871 грн. 93 коп. - сума заборгованості за Кредитом; 5 882 грн. 94 коп. - сума заборгованості за процентами; 344 грн. 02 коп. - сума 3% річних ; 1 146 грн. 72 коп. сума пені за прострочення виконання зобов»язання за Кредитим та Додатковим кредитом.
Крім того, Пунктом 8.5 Загальних умов визначено, що збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконання кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафі санкції.
Загальна сума витрат понесених позивачем на надання правової допомоги в порядку п. 8.5 Загальних умов становить 12 000 грн.00 коп., що підтверджено договором про надання юридичних послуг, який укладений між позивачем та ТОВ «КПД КОНСАЛТИНГ» від 26 травня 2015 року , актом про надані послуги до заявки № 164 від 19 вересня 2016 року , випискою по рахунку .
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів , суд зазначає наступне.
Позивачем нараховані ОСОБА_1 штрафні санкції відповідно до п. 8.1, 8.2., 8.3 Загальних умов , а саме штраф у розмірі 20% від суми кредиту, який складає 25 579 грн. 69 коп., а також штраф в розмірі 7 226 грн. 66 коп.
Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.
У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності .
Так у відповідності до п. 8.1 Загальних умов, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.
Крім того, п. 8.2 Загальних умов передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у ст. 3.3, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту, який складає 25 579 грн. 69 коп.
Крім того. п. 8.3 Загальних умов передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов ст. ст. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги щодо погашення за рахунок предмету застави штрафних санкцій відповідно до п. 8.1, 8.2., 8.3 Загальних умов, не підлягають задоволенню.
Також, позивач просить стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 15 046 (пятнадцять тисяч сорок шість) грн. 78 коп. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50003385 від 22.03.2012 року .
Однак суд вважає , що вказані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
У відповідності до п.2.3.4 Договору застави просить суд , заставодавець без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати наступної застави предмета застави, дій, пов»язаних із зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов»язаних із передачею предмета застави третім особам, в тому числі у тимчасове користування.
У разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених ст. 2.3 цього договору, заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 (десяти) відсотків від вартості предмету застави, визначеної у статті 1.1 цього договору (п. 4.1.2 Договору застави).
За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.3.4 Договору застави , при цьому представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити суду у зв»язку з чим було здійснено нарахування відповідачу вказаних штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.
Так, відповідно до положень ст.572, ч.2 ст.575, ч.1 ст.576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Позивач, згідно п. 5.1. Договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань за Кредитним договором.
Відповідно до п. 5.2. Договору застави, задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави.
Нормами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Умовами укладеного між сторонами Договору застави № 50003385 від 16.03.2012 року обумовлено право позивача звернення стягнення на предмет застави (Розділ 4 договору).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
За приписом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за Кредитним договором №50003385 від 16.03.2012 року, Договором про внесення змін/Додаткова угода №1 до Кредитного договору №50003385 від 11.03.2013 року, Договором застави № 50003385 від 22.03.2012 року, у відповідності до Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту не виконав, а за договорами та за вимогами законодавства передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет застави в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог .
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача судовий збір прапорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3966 гривень 91 копійку (264 460 гривень 85 копійок /100 *1,5).
Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 19.10.2018 року.
Суддя: О.Є. Жукова