Справа № 703/2740/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2016 року померла ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,03 га в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: (земельну ділянку площею 0,2159 га в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 0,8063 га в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та майновий пай в СТОВ «Маяк» в с. Головятино Смілянського району Черкаської області загальною вартістю 2158338, частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 534 гривень або 0,02 %. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Сільський голова с. Головятино Смілянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, в наданій суду заяві позов визнав та просив справу розглядати без його участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

13 лютого 2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 273403 виданого 15 лютого 2016 року виконавчим комітетом Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.7).

Із свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 904181 виданого 11 жовтня 1958 року сільською радою Городищенського району вбачається, що ОСОБА_2 записана матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 9).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 04 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 уклала шлюб і змінила прізвище на «Мисан» (а.с. 10).

26 листопада 2002 року ОСОБА_4 розірвала шлюб і змінила прізвище на «Сазонова», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР № 081948 виданого 26 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 11).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 04 серпня 2017 року вбачається,що ОСОБА_3 уклала шлюб і змінила прізвище на «Жупинас» (а.с. 12).

З державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 075148 виданого 17 січня 2005 року Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,03 га, що розташована в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 22 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2159 га, що розташована в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15-17).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 22 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,8063 га, що розташована в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 18-20).

ОСОБА_2 мала право на майновий пай в СТОВ «Маяк» загальною вартістю 2158338, її частка визначена в розмірі 534 гривень або 0,02 %, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) виданого 10 лютого 2004 року Головятинською сільською радою Смілянського району Черкаської області (а.с. 9).

З листа Смілянської державної нотаріальної контори № 1742/02-14 від 29 серпня 2018 року вбачається, що після смерті 13 лютого 2016 року ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1270 ЦК України визначено, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Так, у відповідності до змісту ст.328 Цивільного Кодексу України підставою набуттям права власності є правочини, що не заборонені законом, в т.ч. договори.

У відповідності до ст.ст.7,9,23 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство від 14 лютого 1992 року № 2114-XII визначення порядку виділення майнового паю члена колективного підприємства, який виходить із нього, структури та вартості паю віднесено до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, який діє на підставі Статуту, та затверджених ним актів.

Аналогічно, у відповідності до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17 липня 1997 року № 469/97-ВР, у разі виходу з кооперативу фізична чи юридична особа має право на отримання майнового паю натурою, грішми або, за бажанням, цінними паперами відповідно до його вартості на момент виходу , а земельної ділянки в натурі (на місцевості). Термін та інші умови отримання паю встановлюються статутом кооперативу. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена СТОВ «Маяк» загальною вартістю 2158338, її частка визначена в розмірі 534 гривень або 0,02 %, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) виданого 10 лютого 2004 року Головятинською сільською радою Смілянського району Черкаської області.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті 13 лютого 2016 року ОСОБА_2, відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку та майновий пай.

Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч. 3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17 липня 1997 року № 469/97-ВР, ст.ст.7,9,23 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство від 14 лютого 1992 року № 2114-XIIст. 125 ЗК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,03 га, що розташована в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0437 та кадастровий номер :02:000:0914, що належала ОСОБА_2, яка померла 13 лютого 2016 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 075148 виданого 17 січня 2005 року Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) в СТОВ «Маяк» с. Головятино Смілянського району загальною вартістю 2158338, частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 534 гривень або 0,02 % , що належала ОСОБА_2, яка померла 13 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Строни по справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та жителька с. Малий Бузуків, Смілянський район, Черкаської області, вул. Шевченка, 26, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Головятинська сільська рада Смілянський район Черкаська область, місцезнаходження: вул. Котляра, 1, с. Головятино, Смілянський район, Черкаська область.

Головуючий О.П.Опалинська