рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

11 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Савенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою виконавчого комітету ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, та просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, вимоги позовної заяви визнає, при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мологівської сільської ради надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з наступних підстав.

Позивачка є матір'ю, а відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції 19.06.2015 року,актовий №553.

Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2017 року по справі №495/4960/17.

Син ОСОБА_3 проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, яка забезпечує дитині належне піклування і догляд.

Батько дитини - відповідач по справі проживає окремо у м. Білгород- Дністровському Одеської області. Відповідач ухиляється від виконання своїхобов'язків по вихованню дитини, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина.

Відповідач не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу для культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

З 05.09.2017 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти.

Відповідач є злісним неплатником аліментів, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.10.2017 року складає 3651,47 гривні.

Тобто всі питання щодо виховання дитини вирішуються позиваскою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, створені всі необхідні для дитини умови для здорового та всебічного її розвитку.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У силу положень ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п. 16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Підсумовуючи викладене, враховуючи визнання позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та позбавити ОСОБА_5батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, 2017 року народження.

Керуючись 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: