Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 296/13087/15-ц

провадження № 61-4189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 19 лютого 2016 року у складі судді Адамовича О. Й. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Заполовського В. Й., Талько О. Б., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 15 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 31-481/08-ШД про надання в тимчасове користування кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн до 14 квітня 2011 року.

З метою належного виконання зобов'язання ОСОБА_1 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 31-481/08- ШД-П.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 01 грудня 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 143 055,19 грн.(15 000,00 грн - основна сума, 12 708,00 грн - відсотки; 8 400,00 грн комісія; 106 946,61 грн - пеня).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 13 січня 2011 року з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 108,61 грн (основний борг, відсотки, комісія стягнуто повністю, пеня зменшено до 1 000,00 грн), яка виникла станом на 01 грудня 2010 року, а також судові витрати.

У зв'язку з тим, що після ухвалення рішення суду кредитний договір та договір поруки не були припинені, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 05 листопада 2015 року у загальному розмірі 173 501,42 грн, що складається з: 20 928,30 грн - донарахована заборгованість по відсоткам за користування кредитом в період з 01 грудня 2010 року по 05 листопада 2015 року; 14 700 грн - донарахована заборгованість по щомісячній комісії за користування кредитом за цей же період та 137 873,12 - пеня за прострочення повернення відсотків, щомісячної комісії.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 19 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором: а саме 10 427,02 грн заборгованості по відсоткам; 8 400,00 грн заборгованості по комісії; 1 300,00 грн пені, а всього стягнуто 20 127,02 грн

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами кредитного договору правовідносини за укладеним кредитним договором від 15 квітня 2008 року не припинилися, а тому Банк правомірно нарахував заборгованість по відсоткам, комісії та пені. Крім того, заборгованість по процентах і комісії підлягає стягненню з відповідачів в межах трьохрічного строку позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною відповідачів, по пені в межах одного року, виходячи з періодичності платежів та з урахуванням дати звернення позивача з цим позовом до суду.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 19 лютого 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

У травні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором. При цьому посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не вірно трактовано статтю 625 ЦК України. Банк здійснював донарахування відсотків та комісійної винагороди відповідно до умов підпунктів 3.3, 4.7 - 4.9 кредитного договору, що не суперечить вимогам статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, банк не погоджується з висновком суду про ненадання доказів щодо пропущення строків позовної давності банком для звернення до суду, ці доводи не відповідають дійсності і умовам кредитного договору та договору поруки.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що 15 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ Банком «Фінанси та кредит» укладено кредитний договір № 31-481/08-ШД про надання в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15 000,00 грн з оплатою по процентній ставці 0,0001 проценту річних.

З метою належного виконання зобов'язання ОСОБА_1 між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 15 квітня 2008 року № 31-481/08- ШД-П.

Станом на 01 грудня 2010 року утворилась заборгованість.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 13 січня 2011 року стягнуто частково заборгованість з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарно.

Після ухвалення рішення суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 80).

Кінцевий строк повернення кредитних коштів 14 квітня 2011 року.

Позивач продовжував нараховувати щомісячні платежі (проценти, комісію), а також щоденно пеню, зважаючи на дію договірних правовідносин, наявність непогашеної суми кредиту.

Суди вважали, що строк позовної давності не пропущений, виходячи з дати звернення позивача з позовом 10 грудня 2015 року (з урахуванням умов договору щодо сплати процентів, комісії).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові рішення не оскаржують.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржуючи рішення суду попередніх інстанцій вважає, що боржник зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені у касаційній скарзі доводи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним Судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель В. М. Коротун
В. П. Курило