провадження №2-з/369/45/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою забезпечення позову до предявлення позову, в якій просив накласти арешт та заборону відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В поданій заяви заявник зазначив, що він, ОСОБА_1 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 вже більше 12 років, тобто з 2006 року. За час їхніх фактичних шлюбних відносин, за рахунок спільних коштів вони придбали квартиру № 80 по вул. Садова, 1-в, корп. 3, що розташована в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область.

Заявник також посилався в поданій заяві на те, що останнім часом ОСОБА_2 веде себе дивним чином по відношенню до нього, влаштовує скандали та провокує бійки, що змусило його 22 серпня 2018 року звернутися з відповідною заявою до органів внутрішніх справ.

Заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду за захистом своїх порушених прав шляхом предявлення позову про поділ майна, набутого за час спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах. Оскільки ОСОБА_2 має змогу приховати чи іншим способом відчужити майно, він має підстави вважати, що після подачі ним позову до суду, ОСОБА_2 почне приховувати чи іншим способом відчужувати майно, тому виникла необхідність у подачі заяви про забезпечення позову, до подачі позову до суду. ОСОБА_1 зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, оскільки між сторонами дійсно існує спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Однак, дослідивши заяву та долучені до неї документи, а саме: копію аукціонного свідоцтва № С1-В к3/80 від 15 грудня 2015 року, копію договору купівлі-продажу майнових прав за № С1-В к3/80 від 15 грудня 2015 року, копію технічного паспорту від 14 вересня 2015 року, копію технічного паспорта від 14 вересня 2015 року, копію договору про надання послуг з утримання будинку від 19 травня 2016 року, копію талону-повідомлення № 44 від 22 серпня 2018 року не вбачається, що чиняться перешкоди у користуванні майном, або що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Інших доказів на підтвердження тверджень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не надано.

Заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук