Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-2/12

провадження № 61- 43410 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Кравчука Василя Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2014 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом Кам'янської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2004 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідачів 6764,2 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2500,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 9264,2 грн.

У квітні 2005 року Кам'янська сільська рада Кам'янець-Подільського району Хмельницької області звернулася до суду з указаним зустрічним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно 58 466,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 % річних із суми боргу в розмірі 4742,70 грн, а всього - 63 208,7 грн.

У квітні 2005 року ОСОБА_5 також звернувся до суду з зустрічним позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 422,66 грн витрат на лікування, стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно 7000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 7422,66 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2014 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року в складі колегії суддів Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С., у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено в зв'язку з недоведеністю.

24 серпня 2018 року адвокат ОСОБА_6 з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просить поновити пропущений строк, посилаючись на те, що в судовому засіданні були проголошені лише вступна та резолютивна частини судового рішення, а копію повного тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав 27 липня 2018 року, що підтверджується наданими доказами.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом первісного позову в даній справі є майнові вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за зустрічними позовами - майнова вимога про стягнення матеріальної шкоди та майнові вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ціна яких у всіх випадках не перевищує 176 200 грн.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити адвокату Кравчуку Василю Івановичу строк на касаційне оскарження заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2014 року та постанови апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Кравчука Василя Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2014 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко