Провадження № 2/761/2976/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Краснянській С.В., Припутневич В.І.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 07.06.2017 року позивач просить: зобов'язати відповідача внести виправлення до оригіналу трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 щодо визнання недійсним запису №12 від 22.03.2016 року, внесеного на підставі наказу №63/1-к від 22.03.2016 року «Про внесення змін до наказу від 07.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.».

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач працює у відповідача з 13.07.1981 року та наказом №287 від 07.08.2015 року його було звільнено відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач оскаржив наказ та рішенням суду від 26.01.2016 року позовну заяву було задоволено та позивача поновлено на посаді. Рішення набрало законної сили.

Як зазначає позивач, перед судовим засіданням, яке відбулось 26.03.2016 року, а саме: 22 березня 2016 року відповідач намагався довести до відома позивача наказ №63/1-к від 22.03.2016 року «Про внесення змін до наказу від 07.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.». Також позивач зазначає, що розрахунок при звільненні було проведено 14.08.2015 року.

На підставі наказу від 22.03.2016 року було внесено відповідний запис в трудову книжку позивача. Позивач не погоджується із таким записом оскільки це не відповідає його роботі у відповідача.

На звернення позивача з проханням внести виправлення до трудової книжки відповідач ніяким чином не відреагував. А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив; відзив на заявлені вимоги не надійшов.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши позивача та його представника, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Національним музеєм історії України та 07.08.2015 року на підставі наказу №287 від 07.08.2015 року був звільнений з посади завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України «систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення».

Про звільнення ОСОБА_1 в його трудовій книжці зроблено запис №10.

Позивач не погодився із звільненням та звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.01.2016 року (справа №761/24275/15-ц) визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді завідувача науково-технічного відділу впровадження аудіовізуальної техніки музею з 07 серпня 2015 року.

Рішення суду набрало законної сили.

На підставі зазначеного рішення відповідачем видано наказ №35/3-к від 26.02.2016 року та в трудовій книжці позивача зроблено запис №11 про визнання запису №10 недійсним, так як ОСОБА_1 поновлено на попередній посаді.

22.03.2016 року генеральним директором Національного музею історії України підписано наказ №63/1-к за яким внесено зміни в п.1 Наказу №287 від 07.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.» шляхом зміни дати звільнення з 07.08.2015 року на 21.08.2015 року.

Підставою видачі наказу стала технічна помилка.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не надав доказів в чому технічна помилка при звільненні позивача.

22.03.2016 року в трудовій книжці ОСОБА_1 на підставі наказу №63/1-к від 22.03.2016 року було здійснено запис №12 наступного змісту: «Запис за №10 у графі 2 недійсний. Звільнено з посади 21.08.2015 року».

Позивач звертався до відповідача з проханням внести виправлення до його трудової книжки так як запис №12 не відповідає фактичній даті його звільнення.

Як зазначив позивач, відповідач не надав відповідь на звернення.

З копії трудової книжки, яка надана 23.02.2018 року на запит представника позивача вбачається, що зміни до трудової книжки не внесено.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

У відповідності до п.1.1 Інструкції та ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277 (v0277202-95), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша) (п.2.5 Інструкції).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п.2.6 Інструкції).

Крім того у відповідності до п.2.10 Інструкції, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Представник відповідача не надав суду доказів, що позивач виконував посадові обов'язки в період з 07.08.2015 року по 21.08.2015 року.

Також не було надано доказів що у зв'язку зі звільненням позивача було здійснено перерахунок розрахунку при звільненні у зв'язку зі зміною дати звільнення позивача.

Крім того, до особової картки ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 Інструкції не внесені відомості про зміну дати його звільнення.

Отже, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що фактично ОСОБА_1 виконував посадові обов'язки по 21.08.2015 року, запис в трудовій книжці не відповідає трудовій діяльності позивача, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов'язати Національний музей історії України внести виправлення до оригіналу трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 щодо визнання недійсним запису №12 від 22.03.2016 року, внесеного на підставі наказу №63/1-к від 22.03.2016 року «Про внесення змін до наказу від 07.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.».

Крім того на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до Національного музею історії України (, м.Київ, вул.Володимирська, буд.2) про зобов'язання вчинити дії- задовольнити.

Зобов'язати Національний музей історії України внести виправлення до оригіналу трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 щодо визнання недійсним запису №12 від 22.03.2016 року, внесеного на підставі наказу №63/1-к від 22.03.2016 року «Про внесення змін до наказу від 07.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.».

Стягнути з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула