Справа № 405/1103/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Деревянко А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача-адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що 02.09.2014 року помер його батько ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 195053. Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок по вул. Маріупольська, буд.1 у м. Кіровограді та земельну ділянку за адресою Кіровоградський район, Соколівська сільська рада, садове товариство «Долина». Зазначає, що падкоємцями померлого є його син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_2 ОСОБА_4 постійно проживає у Єлизаветградському психоневрологічному інтернаті у звязку із наявними у нього психіатричними захворюваннями. У приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 05.09.2014 року відкрито спадкову справу, проте ОСОБА_4 не звернувся у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 15.06.2015 року № 236/02-31 приватний нотаріус ОСОБА_7 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що останній пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2018 року відкрито позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2018 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

26.04.2018 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що позовна заява є безпідставною, не ґрунтується на нормах закон та не може бути задоволена судом. Зокрема зазначено, що позивачем взагалі не зазначається з якої причини було пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, вказно, що 19.06.2015 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 зверталися до суду до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про визнання її шлюбу з ОСОБА_6 недійсним, усунення від права спадкування та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву де вона зазначила, що починаючи з 25.09.2012 року ОСОБА_4 постійно проживає в Єлизаветградському психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні, у паспорті позивача місце реєстрації вказана юридична адреса Єлизаветградського психоневрологічного інтернату. Позивач не має родичів у м. Кропивницькому, рідна сестра постійно проживає у Словацькій республіці. Позивач не міг покинути територію інтернату без письмового зобовязання родичів або інших осіб, які згодні його прийняти та забезпечити догляд, оскільки таких він не має. Вказані обставини є непереборними, істотними труднощами для спадкоємця ОСОБА_4 на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Також вказала, що 05.09.2014 року у супроводі рідної сестри ОСОБА_5 позивач прибув до приватного нотаріуса з метою складання заяви про прийняття спадщини, проте нотаріусом йому було розяснено, оскільки він є інвалідом ІІ групи і проживає в інтернаті йому не потрібно складати таку заяву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини зазначені в позові просила їх задовольнити. Пояснила, що позивач є інвалідом ІІ групи безтерміново за загальним захворюванням. Вказала, що ОСОБА_4 раніше звертався до нотаріуса з наміром подання заяви про прийняття спадщини проте нотаріус в усній формі відмовив позивачу, обґрунтовуючи, що оскільки він є інвалідом таку заяву не потрібно подавати. Недієздатним чи обмежено недієздатним позивач не визнавався.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Надала заяву за вх. № 9278 від 12.04.2018 року в якій зазначила про те, що вона визнає позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі, розгляд справи по суті просить провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні заперечили проти позову, просили відмовити в його задоволенні, вказавши, що ОСОБА_4 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин, підстав для надання додаткового строку немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02.09.2014 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 195053, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 03.09.2014 року (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме: житловий будинок по вул. Маріупольська, буд.1 у м. Кіровограді (нинішня назва м. Кропивницький) та земельної ділянки за адресою Кіровоградський район, Соколівська сільська рада, садове товариство «Долина», кадастровий номер №:02:000:3231.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 376772, виданого 09.10.1975 року місцевим відділом РАЦС, батьком позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_6 (а.с.3)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 1506.2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, розяснено ОСОБА_4, що останнім не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України шестимісячний строк, а тому йому необхідно звернутись до суду за визначенням додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 5).

Згідно довідки № 72 від 12.02.2018 року виданої директором Єлизаветградського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає на повному державному утриманні в Єлизаветградському психоневрологічному інтернаті за адресою Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Єлизаветградка, вул. Центральна, 108 з 25.09.2012 року по теперішній час.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здіснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п. 24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В обґрунтування позовної заяви позивач ОСОБА_4 вказує, що строк звернення до нотаріальної контори він пропустив, оскільки постійно проживає у Єлизаветградському психоневрологічному інтернаті і не мав фактичної можливості покинути інтернат для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак вказане відповідно до ст.1272 ЦК України та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Жодних інших доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2017 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8 територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання шлюбу, який укладений 27 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 недійсним, про усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_2 спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в порядку спадкування права власності по 1/2 частині спадкового майна за кожним після смерті ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Тобто ОСОБА_4 на момент звернення до суду з позовом у вищевказаній справі було відомо про відкриття спадщини після смерті батька та наявність інших спадкоємців після смерті батька, а також ОСОБА_4 мав можливість звернутися до суду з вищевказаними позовними вимогами до іншого спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_6 - його дружини ОСОБА_2

За наведених обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність поважної причини, пов'язаної з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст.1270 ЦК України строки, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 (25006, м. Кропивницький, пров. Маріупольський, 1) до ОСОБА_5 (84103, Словацька Республіка, м. Братислава, вул. Планки, 390/16Е), ОСОБА_2 (27601, АДРЕСА_1) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 02.09.2014 року, - відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда В.В. Драний