Справа № 464/2230/18
пр.№ 2/464/1022/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2018 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації м. Львова, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Державним бюджетом України, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 12.01.2012 по 04.11.2013 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, матеріально не забезпечує дочку, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України просить позбавити його батьківських прав щодо дитини. Окрім цього, оскільки вона забезпечує дочку усім необхідним для її нормальної життєдіяльності: годує, одягає, сплачує плату за відвідування дошкільного закладу, займається розвитком дитини та її медичним доглядом, купує інші речі, яких вона потребує, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Державним бюджетом України, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані серед іншого піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.11.2013, є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_2.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛКП «Житловик-С» №1442 від 23.04.2018, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що дочка сторін з вересня 2016 року відвідує ДНЗ ясла-садок №179 м. Львова, за період перебування в дошкільному навчальному закладі дитину приводять та забирають матір і бабуся, що підтверджується довідкою від 26.03.2018.

Як вбачається з характеристики, ОСОБА_3 відвідує групу «Соняшник» ДНЗ №179 м. Львова, однак батько жодного разу в дошкільний навчальний заклад до дитини не приходив, не цікавився її життям, у вихованні та навчанні дочки участі не брав. Плату за перебування дитини в навчальному закладі здійснює матір.

З висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.04.2018 встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально не забезпечує, а тому комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3

Оскільки відповідач самоусунувся від виховання своєї дочки, не бажає нести за неї відповідальність і виконувати свій батьківській обов'язок, тоді як дитина потребує як матеріальної допомоги, так і підвищеної уваги до себе з боку батька, з врахуванням її віку і розвитку, а відтак суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Статтею 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України враховує: вік та стан здоров'я дитини, потреби на її утримання, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, відсутність доказів щодо наявності у платника аліментів інших осіб на утриманні, а також зважаючи на однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання дочки слід стягувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державним бюджетом України, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 25.04.2018.

Згідно з вимогами ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Окрім цього, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, у розмірі 704, 80 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовними вимогипро стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704, 80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 141, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 130, 137, 141, 263-265, 280-289, 430Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_2) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державним бюджетом України, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: