ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/287/18Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/4817/35/18 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Романюк Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 594/287/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2018 року, постановлену суддею Губіш О.А. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Борщівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що згідно заповіту від 08.02.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8, посвідченого Ниврянською сільською радою Борщівського району, ОСОБА_3 заповіла своє майно ОСОБА_1 09.07.2008 року ОСОБА_3 склала новий заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 275, посвідчений Ниврянською сільською радою Борщівського району, за яким усе належне їй майно та майнові права заповіла ОСОБА_2 Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.2011 року за № 1299 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 1,06 га, що розташована на території Ниврянської сільської ради Борщівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія НОМЕР_1. Вважає, що заповіт від 09.07.2008 року, складений на ОСОБА_2 не відповідає внутрішній волі спадкодавця, дії спадкодавця не були спрямовані на настання реальних наслідків, оскільки померла ОСОБА_3 взагалі його не підписувала.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2018 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, постановлену в зв'язку з невірним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що підставність заявленого позову підтверджується як матеріалами справи, так і заявленим позивачем клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Також, звертає увагу на невірне встановлення судом тієї обставини, що судово-почеркознавча експертиза вже проводиться за заявою позивача Тернопільським відділенням КНДІСЕ. В дійсності ж така експертиза не проводиться, так як експертом на адресу суду було двічі направлено клопотання про витребування необхідних зразків підписів для її проведення, однак судом дані клопотання експерта залишено поза увагою.

Вважає безпідставним висновок суду в частині зловживання позивачем процесуальними правами (згідно ст.44 ЦПК України) з посиланням на систематичне заявлення клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи щодо документа, який не є предметом спору.

Крім цього, на думку апелянта, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав зловживання позивачем процесуальними правами суд порушив право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, зокрема щодо доступу до правосуддя, гарантоване Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч.1 ст.6).

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача ОСОБА_5 (що діє на підставі довіреності) надійшла письмова заява про неможливість явки в судове засідання та перенесення судового розгляду на інший день з причини сімейних обставин. В зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не є адвокатом, а тому не вправі представляти інтереси позивача в апеляційному суді й не був допущений до участі в справі в якості представника сторони в судовому засіданні 25.09.2018 року, колегія суддів приходить до висновку, що подана ним заява підлягає залишенню без розгляду, а відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України належним чином повідомлених інших сторін у справі не перешкоджає апеляційному розгляду в їх відсутності.

У своєму відзиві ОСОБА_2 відносно задоволення апеляційної скарги заперечила, вважаючи таку безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду законним та постановленим з повним дослідженням обставин справи. Вказує, що позивач ОСОБА_1 через своїх представників: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 раніше неодноразово зверталася до суду з приводу визнанн укладеного ОСОБА_3 09.07.2008 року на користь ОСОБА_2 заповіту недійсним та удаваним, а також про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. Про дані обставини ОСОБА_1 при зверненні до суду в 2017-2018 р.р. навмисно повідомлено не було, що суперечить вимогам ЦПК України, відповідно до якого сторони зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Крім того, позивач не довела обставин, які б підтверджували той факт, що з жовтня 2011 року остання хворіла, в зв'язку з чим не могла звернутися до суду. У своїх попередніх позовних заявах ОСОБА_1 стверджувала, що про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 їй стало відомо у жовтні 2011 року, тобто вже майже як 7 років, що й стало причиною відмови їй судом у іншій справі про поновлення строку для звернення до суду. Зазначає, що рішенням Борщівського районного суду від 18.07.2017 року встановлено факти, які не потребують доказування у даній справі.

Перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з урахуванням наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з наявності зловживань процесуальними правами з боку позивача, що полягають у неодноразових, систематичних зверненнях представника позивача з клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи щодо документу, який не є предметом судового розгляду.

З таким висновком Борщівського районного суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2018 року представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 25 березня 2018 року (а.с.20-21), звернувся з заявою про усунення недоліків, до якої долучив примірники позовної заяви та клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.24-45).

У своєму відзиві на позовну заяву від 07 травня 2018 року ОСОБА_2 зазначила, що клопотання представника позивача про призначення експертизи до задоволення не підлягає, оскільки позовні вимоги не стосуються визнання заповіту недійсним (а.с.56-57).

Як вбачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_1- ОСОБА_5, неодноразово ставив перед судом першої інстанції на вирішення питання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що заповіт від 09.07.2008р. ОСОБА_3 не підписувала.

16 травня 2018 року, 24 липня 2018 року представником позивача ОСОБА_5 повторно подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.67- 69, 82-84).

Також, 22 травня 2018 року ОСОБА_5 до ТВ КНДІСЕ було подано заяву про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №594/287/18 за позовом ОСОБА_1 (а.с.85).

31 травня 2018 року та 09 липня 2018 року представнику позивача ОСОБА_5 від ТВ КНДІСЕ було надіслано клопотання про надання оригіналів досліджуваних документів, а саме: двох примірників заповіту, укладеного 09.07.2008 від імені ОСОБА_3, журналу реєстрації нотаріальних дій Ниврянської сільської ради, вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_3 (а.с.87-92).

31 липня 2018 року та 01 серпня 2018 року на адресу Борщівського районного суд Тернопільської області з ТВ КНДІСЕ надіслано клопотання про надання двох примірників заповіту, укладеного 09.07.2008 від імені ОСОБА_3, журналу реєстрації нотаріальних дій Ниврянської сільської ради, вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_3 з повідомленням про неможливість проведення експертизи у випадку незадоволення відповідного клопотання (а.с.95, 105).

10 серпня 2018 року клопотання завідувача ТВ КНДІСЕ ОСОБА_7 Борщівським районним судом повернуто без розгляду з підстав заявлення такого всупереч вимогам чинного ЦПК України (а.с.97).

16 серпня 2018 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 повторно заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі (а.с.98).

Крім того, рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Ниврянської сільської ради про визнання заповіту недійсним, поновлення строку для прийняття спадщини відмовлено (а.с.60).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2014 року позовну заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третьої особи Борщівської державної нотаріальної контори, Ниврянської сільської ради про визнання свідоцтва про право на спадкове майно недійсним залишено без розгляду, оскільки до початку розгляду справи по суті від ОСОБА_6 надійшла заява про залишення позову без розгляду (а.с.61).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним за клопотанням представника позивача адвоката ОСОБА_6 залишено без розгляду (а.с.62).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ниврянської сільської ради про визнання правочину удаваним залишено за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 залишено без розгляду (а.с.63).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, визнання заповіту нікчемним відмовлено (а.с.64-65).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана); подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин; заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того ж самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб , які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно вимог ч.3 цієї ж статті, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Тобто, за вищевказаною нормою закону суд може залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву чи клопотання, звернення з яким було судом визнано зловживанням процесуальними правами.

Визнавши зловживанням процесуальними правами неодноразові звернення представника позивача з клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи, суд на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України в даному випадку вправі був залишити без розгляду або повернути позивачу відповідне клопотання, а не позовну заяву в цілому.

Окрім цього, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не врахував положень ст.257 ЦПК України, що передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду, який розширеному тлумаченню не підлягає. Однак, посилання суду на наявність хоча б однієї з таких підстав оскаржувана ухвала не містить.

При цьому, аналізуючи в системному взаємозв'язку положення ст.ст.44 та 257 ЦПК України, слід дійти висновку, що не кожне зловживання процесуальними правами, будь воно й очевидним, тягне за собою залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав не передбачених ст.257 ЦПК України судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд у частині доступу до правосуддя гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, не може вважатися законною.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.374 суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2018 року постановлена з порушенням вимог ст.257 ЦПК України, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а відповідна оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам в частині проведення експертизи за заявою представника позивача Тернопільським відділенням КНІДСЕ колегія суддів, як такі, що правового значення для вирішення питання про скасування оскаржуваної ухвали не мають, до уваги не приймає.

Керуючись ст.ст.35 ч.1; ст.259 ч.ч.1, 2, 6, 8; 374 ч.1 п.6; 379 ч.1 п.4; ст.381 ч.1; 382 ч.ч.1, 2; 384 ч.1; 389 ч.1 п.2, 390 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14.10.2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи