Справа № 308/5572/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгород, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту.

В позовній заяві позивач вказав, що 29.08.2016 року між ПАТ КБ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KF030710-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 5 000,00 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 28.08.2019 року. Однак, станом на 06.06.2018 року, відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, як стверджує позивач, у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, що становить 5 495,12 гривень, яка складається з наступного: 4 444,16 гривень заборгованість по кредиту, 0,14 заборгованість по відсотках, 980,36 - комісія, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, просить суд стягнути з відповідача 2 400,00 гривень витрат на сплату судового збору.

Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак представником позивача було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Судове засідання у справі було призначене на 16.10.2018 року на 09 год. 20 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 22.10.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2016 року між ПАТ КБ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KF030710-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 5 000,00 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 28.08.2019 року.

Однак, станом на 06.06.2018 року, відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, як стверджує позивач, у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, що становить 5 495,12 гривень, яка складається з наступного: 4 444,16 гривень - заборгованість по кредиту, 0,14 заборгованість по відсотках, 980,36 комісія, 70,46 гривень пеня, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Одночасно, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Як зазначено Верховним Судом України у справі № 6-1746цс16 (постанова від 16 листопада 2016р.) за положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Розділ І договору містить умови про щомісячну сплату плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,5 % місячних протягом строку дії кредитного договору, проте таке положення договору суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 980,36 гривень комісії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобовязань по умовах кредитного договору, має заборгованість перед банком в сумі - 4 514 грн. 62 коп., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності із статтею 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 1 600,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 800,00 грн., то така задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2017 року у задоволенні даної заяви було відмовлено, відтак зазначені витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 141, 223, 229, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (88000, м. Ужгород, вул. Лобачевського, 41/37, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного

товариства «ВіЕс Банк», м. Львів, вул. Грабовського, 11, ідентифікаційний код 19358632, заборгованість по кредитному договору № KF030710-AN від 29.08.2016 року станом на 06.06.2017 року в сумі 4 514 грн. 62 коп. (чотири тисячі пятсот чотирнадцять гривень 62 копійки), з яких: 4 444 грн. 16 коп. - заборгованість по кредиту, 0 грн. 14 коп. заборгованість по відсотках, 70 грн. 46 коп. заборгованість за пенею.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (88000, м. Ужгород, вул. Лобачевського, 41/37, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м. Львів, вул. Грабовського, 11, ідентифікаційний код 19358632, витрати із сплати судового збору в сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Витрати із сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 22.10.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2