ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 640/3082/18-ц

провадження № 22ц/818/121/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року в складі судді Нев`ядомського Д.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04 січня 2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість перед банком в розмірі 116 483,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4867,97 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 106 865,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4750,00 грн.

Зазначив, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 січня 2012 року у розмірі 116 483,63 грн. станом на 31 грудня 2017 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4867,97 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 106 865,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4750,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги позовної заяви. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зміст норм матеріального права, що регулюють питання застосування позовної давності не передбачають відмову у позові з підстав пропущення позовної давності разом із підставою відмови через безпідставність заявлених матеріально-правових вимог, оскільки пропуск позовної давності для звернення до суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

25 вересня 2018 року від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що жодною нормою чинного законодавства України не заборонено суду застосовувати дві підстави для відмови у позові, так само як і не зобов'язано мотивувати відмову у позові виключно однією підставою.

Клопотання щодо витребування у ОСОБА_2 інформації, що становить банківську таємницю - строк дії виданої за заявою від 04 січня 2012 року платіжної картки залишено без задоволення на підставі статті 84, частини 3 статті 367 ЦПК України.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Тичкової О.Ю. від 10 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Тичкової О.Ю. від 27 вересня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід судді Тичкової О.Ю. - визнано необґрунтованою, матеріали заяви передано на автоматизований розподіл для визначення судді для її розгляду у відповідності до частини 1 статті 33 ЦПК України та на час вирішення питання про відвід провадження у справі зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Маміної О.В., Кругової С.С., Пилипчук Н.П. від 28 вересня 2018 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід судді Тичкової О.Ю. відмовлено.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

05 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 640/3082/18-ц (22ц/818/1210/18) за позовом Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило. Заяву представника ОСОБА_2 про розгляд справи без їх участі задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підставами відмови в задоволенні позову є як доведеність позовних вимог банку, так і сплив позовної давності.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 січня 2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», який складається з заяви-анкети позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі цього договору ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1.

Підписанням цієї заяви-анкети ОСОБА_2 погодився з тим, що він ознайомлений та згоден з наданими йому для ознайомлення в письмовому вигляді Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів, підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування.

Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Пунктом 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

У відповідності до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафту, який виник за такими картками, наведено в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» даним договором передбачений обов'язковий щомісячний платіж, а саме 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості).

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 04 січня 2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за договором № б/н від 04 січня 2012 року належним чином не виконав.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 січня 2012 року вбачається, що станом на 31 грудня 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість перед банком в розмірі 116 483,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4867,97 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 106 865,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4750,00 грн.

Посилання у відзиві на позовну заяву представника ОСОБА_2 щодо того, що в заяві не зазначено, з якими Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами ознайомлено ОСОБА_2, тому в задоволенні позову банку необхідно відмовити є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 під час підписання та ознайомлення з наданими йому документами у письмовому вигляді будь - яких заперечень, доповнень щодо того, що це не ті Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи не заявляв.

Проте, в суді першої інстанції в судовому засіданні 18 липня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, звернувся до суду з усним клопотанням, в якому просив застосувати строки позовної давності, мотивуючи тим, що банк звернувся до суду за захистом своїх прав поза межами трирічного строку (протокол судового засідання від 18 липня 2018 року 11:05, а.с.71).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності щодо кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс 18, Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Матеріали справи свідчать про те, що Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами передбачено обов'язковий щомісячний платіж, а саме 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості) за попередній місяць до 25-го числа.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 січня 2012 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив останній платіж 07 серпня 2014 року в розмірі 200,00 грн., однак з позовом до суду банк звернувся лише поштою 25 лютого 2018 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству (Акціонерному товариству) Комерційний Банк «ПриватБанк» в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що позивач пропустив строк позовної давності та не довів, що ОСОБА_2 має борг перед банком. При цьому, не врахував, що відмова у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності має місце тільки у разі доведеності позову, якщо ж позов не доведено - суд повинен відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству (Акціонерному товариству) Комерційний Банк «ПриватБанк» у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Акціонерному товариству «Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2018 року.