Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2040/17
Провадження №: 2/332/897/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Безлер Л.В.,
при секретарі Жечевій А.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано - магнієвий комбінат» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої нестачею майна,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення сторін, приходить до наступного.
Ухвалою Заводського районного суду від 17 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 було задоволено, заочне рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.10.2017 року за позовом ТОВ «ЗТМК» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків - скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження за правилами , передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно із Статутом, затвердженим загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТМК» 20 липня 2016 року (нова редакція), учасником товариства є Фонд державного майна України зі статутним капіталом 51%(а.с.5-8). ТОВ «ЗТМК» зареєстровано в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19.11.2013р. та його керівником є ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з ЄДР (а.с.9-11).
Відповідно до виписки з приказу №3 ОК від 03.01.2014 року ОСОБА_3 на підставі особистої заяви переведено з ДП «ЗТМК» до ТОВ «ЗТМК» (а.с.12).
Відповідно до Наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №28 від 11.03.2014 року ОСОБА_3 призначено на посаду завідуючої складом 1226.2(а.с.13).
Відповідно до Наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №80 від 08.06.2016 року ОСОБА_3 призначено на посаду завідуючої складом №1 господарства складського (33.0)(а.с.14).
Відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №10 від 23.06.2016 року ОСОБА_3, як працівник, який займає посаду завідуючої складом, прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй товариством матеріальних цінностей (а.с.16).
Згідно із ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Дана норма характеризує юридичні факти, наявність яких дає власнику право притягнути працівника до матеріальної відповідальності. При цьому, відсутність хоча б одного з цих фактів (порушення працівником трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди , причинний звязок між порушенням і шкодою, вина працівника) виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.
Проте, наявність вищезазначених фактів під час розгляду справи позивачем не доведено. Слушними є доводи відповідача та її представника про те, що ОСОБА_3 не була поставлена до відома про наявність будь-якої нестачі на час її звільнення 19.12.2016 року не ознайомлена з актами інвентаризації, не було запропоновано відповідачці ані надати пояснення по факту виявленої нестачі, ані покрити нестачу в добровільному порядку, яка, відповідно до протоколу № 186 від 13.12.2016 року, на час її звільнення вже була встановлена.
Крім того, відповідно до п.2.5 вказаного протоколу, зазначено лише припущення про виникнення нестачі з вини ОСОБА_3 (а.с.29).
В порушення п.28 посадової інструкції ОСОБА_3, остання участі при інвентаризації не приймала, акт інвентаризації не підписувала.
Крім того, слушними є доводи представника відповідача про можливість доступу інших осіб до ввірених відповідачці товарно-матеріальних цінностей протягом періоду перебування останньої на лікарняному з 16.11.2017 до 16.12.2016 року (а.с.32).
Як вбачається з наказу № 186 від 13.12.2016 р.(а.с.27-29) та табелю робочого часу (а.с.32), з 16.11.2016 року ОСОБА_3 знаходилась на лікарняному та не надала пояснень відносно нестачі ТМЦ у вказаному позивачем розмірі. 19.12.2016 року позивач звільнив ОСОБА_3 за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №705 від 19.12.2016р., без зазначення наявності претензій до ОСОБА_3 матеріального характеру (а.с.98).
При вирішенні спору по суті суд також враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки доводи позивача в обґрунтування заявлених вимог не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,81,83,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -
У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано - магнієвий комбінат» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої нестачею майна відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди
Суддя Л.В. Безлер