Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

Волноваський районній суд, Донецької області

В складі головуючого: судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.

При секретареві - Метьолкіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.06.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на жито і доводи мотивує тим, що їй належить на праві особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами та будівлями розташований у АДРЕСА_1, який їй подарувала мати (Договір дарування жилого будинку від 10.07.2009р, зареєстровано у Волноваському БТІ 30.07.2009 р).

31.08.2002 року за проханням позивача мати позивача зареєструвала її доньку, відповідача по справі, з метою отримати їй паспорт (запис у будинковій книзі). Фактично вони жили у домі її матері однією родиною.

Весною 2010 року її донька зустріла чоловіка, з яким стали проживати однією родиною без реєстрації шлюбу. Бажали жити окремо від них з матір'ю. Пішли спочатку мешкати на орендовану квартиру, а потім стали жити у будинку батьків чоловіка - АДРЕСА_2. По цей час вона там мешкає.

Матеріальне становище її погіршилося. Заробляє небагато, у матері мінімальний розмір. Їм дуже важко платити за комунальні послуги (газ). Виникла необхідність оформлення державної субсидії. Для вирішення цього питання треба представити інформацію про сукупність доходів кожного члена сім'ї зареєстрованого у будинку. Доходи її доньки не дають підстави для одержання субсидії. Стала просити доньку знятися з реєстрації у будинку. Вона погодилася, але потім стала уникати дієво вирішення цього питання. Час минає, а вона не знімається з реєстрації.

Своєю бездіяльністю відповідач порушує її право власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вважає, що оскільки відповідач, як член сім'ї не мешкає у будинку вже більш року без поважних причин, що підтверджується Актом від 05.06.2018рр, свідками - сусідами, довідкою квартальної, то вона втратила право на користування цим житлом згідно ст. 405 частина 2 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки ОСОБА_2 неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із наявного у матеріалах справи паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 31.05.1997 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 31.05.1997 року.

Із наявного у матеріалах справи Договору дарування жилого будинку від 10.07.2009 року вбачається, що ОСОБА_5 (Дарувальник) та ОСОБА_1 (Обдаровуваний), безоплатно передала у власність «Обдарованого», а «Обдарований» прийняв майно - жилий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1. На цій земельній ділянці розташовано: жилий будинок - А1 (саман оштукат.), загальною площею - 41,10 кв.м., житловою площею 26,50 кв.м, сіни - а1, літня кухня - Б1, льох - а/п, туалет - В1, паркан - №1, водогінна колонка - к.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Волноваське бюро технічної інвентаризації №23452762 від 30.07.2009 року вбачається, що жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності в частині 1/1 ОСОБА_1, на підставі договору дарування / жилого будинку, реєстр. №1236 / 10.07.2009 / Посвідчено приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області, що є наявним у матеріалах справи.

Із наявної у матеріалах справи довідки №367 від 05.04.2017 року виданої заступником начальника КП «Волноваське БТІ» Теллі В.Г. - ОСОБА_1, 29.01.1965 року у тому, що згідно даних архіву БТІ, станом на 01.01.2013 року, право власності на жилий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, вулицю перейменовано на підставі рішення Волноваської міської ради від 16.10.2015 року №6/56-1481), зареєстровано 30.07.2009 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі №П-3 під реєстровим №1623 за не на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого 10.07.2009 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області, реєстр. №1236.

Позивачем ОСОБА_1 в підтвердження того, що її донька ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає надано довідку від 04.06.2018 року голови квартального комітету Кирилової Л.Є..

Із наявного у матеріалах справи акту обстеження фактичного проживання від 05.06.2018 року складеного комісією в складі Щербак А.М., Галімшиної А.В. за заявою ОСОБА_1 вбачається, що перевіркою встановлено, факт того, що в АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 фактично проживають ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_5, ОСОБА_2 (донька ОСОБА_1), але фактично не проживає з весни 2010 року. ОСОБА_2 створила родину і пішла проживати зі своєю сім'єю до її цивільного чоловіка. В будинку відсутні сліди знаходження ОСОБА_2, також відсутні її речі та інше майно, яке їй належить.

Про те, що в АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16 років, а саме з 31.08.2002 року на постійне місце проживання, вбачається з запису зробленого в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в АДРЕСА_1, що є наявною у матеріалах справи.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закон) №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником АДРЕСА_1, який належить їй на праві приватної власності на підставі Договору дарування жилого будинку від 10.07.2009 року, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 10.07.2009, приватний нотаріус Яценко О.М. Волноваський район. З моменту реєстрації відповідач в будинку не проживає. Особистих речей та інших речей, які належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 в будинку не має. Факт того, що відповідач не мешкає в АДРЕСА_1 Волноваського району Донецької області також підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач в будинку зареєстрована і не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, її особистих речей в будинку не має, добровільно не знялася з реєстрації, до суду за викликом не з'явилася, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку п. Барсово, Сургутського району, Тюменської області такою, що втратила право на житло у АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Писанець