П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року у справі №308/19401/13-ц (Головуючий: Світлик О.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення на предмет іпотеки, мотивуючи, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) та ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первинний кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги за умовами п.п.2.1, 2.2 якого до нового кредитора перейшли усі права первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, у тому числі за кредитним договором №29/7-07 від 15.03.2007 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1. Відповідач за кредитним договором отримав кредит у розмірі 500 000,00 грн. і станом на 01.10.2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 846 733 грн. 72 коп., з яких за кредитом - 500 000,00 грн., по відсоткам - 311 860,61 грн. та неустойки - 34 873,11 грн..

Із метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №51/23-2007 від 15.03.2007 року, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,0998 м.кв., розташовану на території Оноківської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, автодорога «Об'їзна», кадастровийНОМЕР_1, що належить іпотекодавцю на праві власності.

У рахунок погашення заборгованості за цим договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, Ужгородського району, що належить іпотекодавцю на праві власності, яка була передана в іпотеку на забезпечення виконання указаного кредитного договору, відповідно до укладеного 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 договору іпотеки.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року позовну заяву ТзОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №29/7-07 від 15.03.2007 року, яка станом на 01 жовтня 2013 року складає 846 733,72 грн.; за кредитом - 500 000,00 грн., по відсоткам - 311 860,61 грн., пеня - 34 873,11 грн. на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 0,0998 м.кв. розташовану на території Оноківської сільської ради, автодорога «Об'їзна», Ужгородського району, Закарпатської області, кадастровий НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м.Бровари, вул.Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановлено, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОТ «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн..

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки із позовної заяви стало відомо, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги і визначене підпунктом 6.1 п.6 Договору відступлення прав вимоги не було здійснено та відповідач не мав можливості продовжувати здійснювати чергові платежі. Твердження позивача про направлену відповідачу вимогу, зокрема, повідомлення про усунення порушень не відповідає дійсності, так як таку вимогу не отримував.

Заслухавши пояснення представника ТзОВ «Кредитні ініціативи» - Дорош І.І., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений і дана обставина не перешкоджає розгляду справи.

Встановлено, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, укладений 15 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1, за яким останній отримав кредит у розмірі 500 000 грн..

З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №51/23-2007 від 15.03.2007 року, за яким останній передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 0,0998 м.кв., розташовану на території, Оноківської сільської ради, автодорога «Об'їзна», Ужгородського району, Закарпатської області.

Сторонами іпотечного договору вносилися зміни і у відповідності до договору про внесення змін №3 до іпотечного договору №51/23-2007 від 15.03.2007 року сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 506 000,00 грн.

Зі змісту п.6.8 договору про іпотечний кредит №29/7-07 від 15.03.2007 року сторонами визначено строк позовної давності тривалістю у 10 років.

ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання і станом на 01 жовтня 2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 846 733,72 грн.; що складається із: 500 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 311 860,61 грн. - заборгованості по відсотках та 34 873,11 грн. - пеня, нарахована за період з 01.03.2013 року по 01.10.2013 року, що стверджується розрахунком заборгованості.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.5.3.2 договору про іпотечний кредит №29/7-07 від 15.03.2007 року, банк має право вимагати від позичальника сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним та/або процентів за неправомірне користування кредитом, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором у випадку, якщо позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно до вимог ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.33 та ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Неповідомлення про заміну кредитора може тягти наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Однак, ОСОБА_1 не проводив погашення ні ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ні ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Разом з тим, 20 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про заміну кредитора, тобто відступлення права вимоги, що підтверджується повідомленням про відступлення від 20 грудня 2012 року за вихідним №0090681 (а.с.а.с.95-96, 181-122 Т.1, а.с.103, 104 Т.2).

Відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, і з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд із позовом 28 жовтня 2013 року, а враховуючи домовленість сторін про збільшення позовної давності до 10 років, викладену письмово у п.6.8 договору, суд першої інстанції із посиланням на вимоги ст.ст.253, 256, 257, 261, 267 ЦК України обґрунтовано вважав, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

При постановленні рішення суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой