Справа № 279/3219/18
Номер рядка звіту 48
Провадження № 2/279/1500/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В : Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 14.06.2003 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Іх сімейне життя не склалось, вони не розуміють один одного, з грудня 2017 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище змінювати не бажає.

Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.06.2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №179. Мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню.

Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України.

Керуючись ст.ст.4,12,81,206,247,263-265 ЦПК України, ст.ст.110,112,113,115,160 Сімейного Кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянами України, зареєстрований 14.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №179 розірвати.

Місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом не визначається, оскільки відповідно до ст.160 ч.3 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу не змінювати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя: Невмержицька О.А.