Справа № 487/838/17
Провадження № 2/487/122/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Миколаїв Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О.,представника позивача ОСОБА_1,відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу № 2/487/1007/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.

Так, в позові він вказав, що є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.Так, 01.05.2010 року відповідачі , знаходячись біля будинку №69 по вул. Новий Інвалідний хутір в м.Миколаєві на грунті особистих неприязнених відносин спричинили йому тілесні ушкодження ,які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, що підтверджено висновком експертизи №2251/950-10 від 12.10.2011р. та матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2017 року по кримінальному провадженню ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за клопотанням їх захисника ,підтриманого обвинуваченими звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов, заявлений позивачем у кримінальному провадженні залишено без розгляду.

Умисними діями відповідачів позивачу спричинено майнову шкоду у сумі 22741 грн., яка складається із витрат на придбання ліків на протязі 6 років після отриманих 01.05.2010 року тілесних пошкоджень, на підтвердження якої позивачем надано копії квитанцій та чеків. Крім того, позивач в позові зазначає, що йому спричинено також і моральну шкоду в результаті неправомірних дій відповідачів, яку він оцінює в 20000 грн. та обгрунтовує її тим, що він переніс сильні душевні переживання в результаті самого побиття, будучи особою пенсійного віку переніс приниження, оскільки значно слабший за відповідачів, пересувається за допомогою палиці, тривалий досудовий та судовий розгляд справи. Все це порушило його нормальний спосіб життя.Тому просив задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

07.03.2017 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 подано до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_4, в якій вони заперечували проти позову. Посилались на те , що відповідачі не визнані судом винними у вчинені кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4, невідомо , ким і кому були призначені ліки, чеки на придбання яких надав позивач, а також , що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом .

11.04.2017 року позивач надав заяву до суду про збільшення позовних вимог, а саме просив стягнути із відповідачів матеріальну шкоду в сумі 26582 грн.83 коп. , що підтверджується копіями наданими ним чеків на придбання ліків та на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2017 року до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що вина відповідачів у вчинені злочину не доведена , оскільки вирок суду відсутній, а кримінальне провадження закрито у зв'язку із спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності , і крім того доказів на підтвердження того, що саме відповідачі завдали тих тілесних ушкоджень ОСОБА_4, від яких від лікувався на протязі 7 років позивачем суду не надано. Тому просили суд відмовити в задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників , дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження №1-кп/487/150/17 та матеріали кримінальної справи № 1-147/10 суд приходить до наступного.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від23лютого 2006року за№3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.05.2010 року приблизно о 20 год. у ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які знаходились біля будинку №69 по вул. Новий Інвалідний Хутір на грунті особистих неприязнених стосунків виник конфлікт з ОСОБА_4, в ході якого ОСОБА_5 під час сварки наніс потерпілому ОСОБА_4 металевою трубою не менше 2 ударів в область голови та не менше 3 ударів в область тулупа, від чого останній впав на землю. Після цього до потерпілого ОСОБА_4 підбігла ОСОБА_2, яка втрутилась в конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і нанесла останньому не менше 4 ударів руками та ногами по голові та тулупу. Вищезазначене підтверджується ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2017 року. Відповідно до висновку експерта №2251/950-10 від 12.10.2011 року потерпілому ОСОБА_4 буди спричинені тілесні ушкодження в області голови: у вигляді забитої рани чола по середньої лінії зі слідами первинної хірургічної обробки, синця нижньої повіки правого ока, садна правої акулової ділянки, підборіддя зліва, кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку. В області тулупа:садна на передній поверхні грудної клітки, в області тіла грудини. В області верхніх кінцівок: садна задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, задньої поверхні правого ліктьового суглоба, задньовнутрішньої поверхні верхньої третини лівого плеча. В області нижніх кінцівок: садна передньої поверхні нижньої третини правої гомілки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1ст.3 Конституції).

Відповідно до ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилами ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

В силу ч.6. ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи малі місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2, обвинувачених у скоєні злочину відносно ОСОБА_4, передбаченого ч.1 ст.122 КК України звільнено у зв'язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно них закрито, а цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

ОСОБА_4 за даними виписок із медичної карти амбулаторного хворого в період 2010-2017 роках лікувався від множинних забоїв та ссадин голови, тулупа, забою грудної клітини, дисцикулярної енцефалопатії на тлі перенесенного забою голови, черепно-мозкової травми, астено-невротичного синдрому , підозри на глаукому правого ока, дегенеративно-дістрофічного ураження поперекового відділу хребта , наслідків перенесенної ЧМТ, у вигляді стійкого помірного гіпертензійно-лікворного синдрому, стійкого цефалічного синдрому.

За таких обставин, а саме факту заподіяння позивачу душевних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачів , які знаходяться у причинному зв'язку із спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_4 суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Посилання представника відповідачів на відсутність вини в заподіянні моральної шкоди є безпідставними, так як спростовуються ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від від 17.01.2017р. про звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України за нереабілітуючих підстав, яка для даного спору має преюдиціальний характер.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення ст.23 ЦК стосовно повного з'ясування обставини заподіяння шкоди, визначення глибини душевних страждань позивача і їх тривалості у зв'язку зі тривалим розглядом кримінального провадження,негативних вимушених змін у життєвих стосунках позивача. А саме необхідності його обов'язкової участі у слідчих діях та в судових засіданнях при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_5 При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому суд вважає, що достатньою для відшкодування моральної шкоди для позивача слід визначити суму 8000 грн.

Доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідно згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Що стосується заявлених позовних вимог ОСОБА_4 стосовно відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином , яку він оцінює в 26582 грн. 83 коп., які становлять витрати на його лікування в період із 2010 року по 2017 рік, то в їх задоволенні суд відмовляє , виходячи із наступного.

Так, відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2017 року , тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 та ОСОБА_5 01.05.2010 року. Але , згідно довідки , вих. №3 від 02.02.2018 року , виданої міською лікарнею №3 м.Миколаєва , згідно записів в його амбулаторній картці лікарями невропатологами поліклініки міської лікарні №3 було встановлено ОСОБА_4 діагноз: 05.05.2010року- множинні забої та ссадини голови, тулупа. Забій грудної клітини.

07.05.2010року встановлено діагноз: дисцикуляторна енцефалопатія на тлі перенесенного забою голови та призначено лікування: магнезія, тіоцетам, седолгін, церукал, седавіт та сермион.

17.05.2010року призначено ліки: солкосерил, магнезію, сибазон.

27.05.2010року призначено ліки: лецетам, гліцисед, полівітаміни.

Між тим, доказів на придбання цих ліків позивачем суду не надано. А ті копії чеків, які надані представником позивача в судовому засіданні на підтвердження придбання ліків не підтверджуються матеріалами справи на їх призначення ОСОБА_4

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 30.05.2009року (тобто за рік до подій, при котрих ОСОБА_4 отримав тілесні пошкодження від ОСОБА_7 та ОСОБА_2.) він отримав тілесні ушкодження у тому числі і струс головного мозку ) від обвинуваченого ОСОБА_6, що підтверджується вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.06.2010року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2010 року.При визначенні ступеня тяжкості тілесного ушкодження , яке отримано позивачем 01.05.2010року , експертом приймалось також до уваги, що ОСОБА_4 знаходився на денному стаціонарі поліклінніки також із 02.06.2009р. по 15.06.2009р., з діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія 2ст.(сосудиста, травматична). вестибулярний астено-невротичний синдром, підозра на глаукому правого глазу, що підтверджується висновком експерта №2251/950-10 , розпочатої 04.10.2011р., закінченої 12.10.2011р. Таким чином встановити та розмежувати , які ж ліки призначались ОСОБА_4 від отриманого тілесного ушкодження , яке мало місце 30.05.2009року та 01.05.2010року не має можливості. В судовому засіданні представником позивача клопотань про призначення експертизи для встановлення цієї обставини не заявлялось.За таких обставин доводи представника позивача про доведеність позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди на придбання ліків ОСОБА_4 суд вважає недоведеними, а тому в цій частині позову суд відмоляє в їх задоволенні, оскільки за змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн.80 коп..

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає в АДРЕСА_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 8000 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає в АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі по 881 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя : Павлова Ж.П.