Номер провадження: 22-ц/785/5882/18
Номер справи місцевого суду: 500/3160/13-ц
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Одеса

Справа №500/3160/13ц

Провадження №22-ц/785/5882/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Швець В.М., 11 травня 2018 року в м. Ізмаїл Одеської області , повне судове рішення складено 17.05.2018 року,

встановив:

У листопаді 2009 року ЗАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості і в обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що між сторонами 27.09.2007 року було укладено договір кредиту № DNABRC02920013, за яким ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 13750, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2009 року.

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань станом на 21 травня 2009 року утворилася заборгованість у розмірі 26895,97 грн., яка складається з 11 639 грн. заборгованості за кредитом, 6 949,65 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 520 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 3 030, 37 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 1 756, 95 грн. штрафів, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала.

11.05.2018 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2018 року у справі №500/3160/13 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок експерта про неналежність підпису на договору позичальнику складений з чисельними порушеннями вимог чинного законодавства, тому не може бути належним доказом в справі; кредитний договір недійсним не визнавався, виконувався протягом тривалого часу позичальником.

Відзив адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на апеляційну скаргу мотивований тим, що позивач не надав доказів неправильності експертного висновку, а суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач не є стороною кредитного договору, тому для нього він є не вчиненим.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що висновком експерта від 16.06.2017 року визначено, що підписи від імені ОСОБА_2 на заяві позичальника від 27.08.2007 року виконані не ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору № DNABRC02920013 від 27 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13 750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2009 року /т.1 а.с.4-7/.

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань станом на 21 травня 2009 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 895грн. 97 коп., яка складається з 11 639грн. заборгованості за кредитом, 6 949грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 520грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 3 030грн. 37коп. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 1 756грн. 95коп. і 500 грн. штрафів, що підтверджено розрахунками банку /т. 1 а.с.3/.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи № 1450/1451 від 16 .06.2017 року підписи від імені відповідача ОСОБА_2 у двох графах «Підпис» заяви позичальника № DNABRC02920013 від 27 вересня 2007 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені відповідача ОСОБА_2 у графі «Получил(ла)» видаткової накладної № 09.27.03 від 27 вересня 2007 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені відповідача ОСОБА_2 у графі «Подпись» довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені відповідача ОСОБА_2 у графі «підпис» довідки про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; рукописний запис «ОСОБА_2» в графі «з умовами ознайомлений, клієнт» довідки про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту (т.1 а.с.95) виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою /т.1 а.с.221-226/.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів критично ставиться до висновку експерта № 1450/1451 від 16 .06.2017 року ,з наступного.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_2 користувався кредитними коштами протягом тривалого часу договір ним виконувався , тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в свої сукупності вказує на наявність фактичних договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору.

Наявність лише висновку експерту при встановлених обставинах не може бути підставою у відмовленні стягнення заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду справа № 697/149/13-ц від 25.01.2018 року.

Матеріали справи не містять докази у спростування того, що відповідач не знав про укладення договору кредиту ,не виконував умови договору кредиту та не вносив кошти на погашення кредиту.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувався кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

При встановлених обставинах доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та дають підстави для скасування судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Звертаючись з позовом до суду Банк посилався на те, що в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань станом на 21 травня 2009 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 895 грн. 97 коп., яка складається з 11 639 грн. заборгованості за кредитом, 6 949 грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 520 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 3 030 грн. 37 коп. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 1 756 грн. 95 коп. і 500 грн. штрафів, що підтверджено розрахунками банку /т. 1 а.с.3/.

Колегія суддів вважає,що позовні вимоги Банку підлягають частковому стягненню, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 520грн. заборгованості по комісії за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають,оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

А тому ,стягнення компенсації сукупних послуг банку за рахунок відповідача, є незаконним.

Таким чином, на користь Банку з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 21 травня 2009 року становить у розмірі 23375 грн. 97 коп., яка складається з 11 639 грн. заборгованості за кредитом, 6 949 грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 030 грн. 37 коп. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 1 756 грн. 95 коп. і 500 грн. штрафів.

На підставі ст.ст. 133,141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (87 %), у розмірі 845 грн. 98 коп.

(268,96 грн.+120.00 грн.+583,44 грн. = 972,40 грн. х 87% = 845 грн. 98 коп.)

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ «КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість у розмірі 23375 грн. 97 коп., яка складається з: 11 639 грн. заборгованості за кредитом, 6 949 грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 030 грн. 37 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, 1 256 грн. 95 коп. штраф процентна складова та 500,00 грн. штраф фіксована частина.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 845,98 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11.09.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

С.О.Погорєлова

О.М. Таварткіладзе