Справа № 305/1401/18
Провадження по справі 2/305/692/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: судді - І.І.Тулика

за участі секретаря судового засідання - М.І. Шемота

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТІС" "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" про відшкодування матеріальної шкоди та сплату неустойки

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТІС" "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" про відшкодування матеріальної шкоди та сплату неустойки, посилаючись на те, що він, відповідно до ЗУ "Про звернення громадян" звернувся до відповідача із заявою про надання послуг з санаторно-курортного лікування. Однак, подана заява у межах строків, передбачених ЗУ "Про звернення громадян", не була розглянута. У зв"язку з чим наявна відповідальність відповідача згідно ст. 24 ЗУ "Про звернення громадян". Зважаючи на те, що посадові особи "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" звернення позивача взагалі залишили без відповіді, позивач просить винести ухвалу щодо ознак адмінправопорушення в діях посадових осіб відповідача та направити її на розгляд до Уповноваженого Верховної ради з прав людини. Крім того, відповідач у справі своїми діями щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 спричинив йому немайнову шкоду, яка полягає у виникненні негативного для нього явища, зокрема, необхідності вжиття додаткових заходів для вирішення питання щодо оздоровлення, витрачання особистого часу тощо для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю посадової особи "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА". На підставі наведеного просив визнати протиправними дії посадових осіб "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23 червня 2018 року, винести окрему ухвалу щодо протиправних дій посадових осіб "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" та направити її на розгляд до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000 гривень, стягнути з відповідача витрати по підготовці та подачі позовної заяви до суду в сумі 1000 гривень.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання сторін про їх виклик в судове засідання не подавалися.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 10 серпня 2018 відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали відповідач отримав 16.08.2018 року. Протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач в особі директора ОСОБА_2 подав відзив, який обгрунтований тим, що відповідач розглянув звернення позивача та надав відповідь на нього у встановлений ст. 20 ЗУ "Про звернення громадян" строк. Зокрема, 2 липня 2018 року надійшла заява позивача про надання послуг з санаторно-курортного лікування. 27 липня 2018 року відповідач надав відповідь за результатами розгляду звернень. Таким чином розгляд звернення позивача та надання відповіді за його результатом здійснено протягом одного місяця. У позові не наведено факту душевних страждань позивача, форми таких страждань та доказів їх переживання позивачем у причинно-наслідковому зв"язку між обставиною фактичної шкоди, протиправного діяння та вини відповідача. Так, на обгрунтування власних вимог, позивач не наводить доказів факту немайнової шкоди, характеру, змісту і тривалості "негативного явища" для позивача, про яке він зазначає, необхідності вжиття заходів для вирішення питань оздоровлення, їх характеру та змісту, характеру та змісту негативного впливу на психічне здоров"я позивача, на психоемоційний стан позивача, а також вини конкретної посадової особи відповідача, відповідальної за завдану шкоду. Як зазначено вище, відповідач розглянув та надав відповідь за зверненням позивача у встановлений строк. Відповідач не порушував прав позивача і не вчиняв дій щодо ненадання інформації на запит, як про це зазначає у правових підставах позову позивач. За визначенням неможливо завдати моральної шкоди "діями у ненаданні інформації" за обгрунтування яких позивач висуває вимоги, оскільки для такого роду порушеня, у формі "ненадання інформації", необхідна пасивна протиправна бездіяльність особи, яка цим завдає шкоди, а не дії, як такі. Щодо судових витрат, то позивачем не надано жодних доказів в обгрунтування вартості правової допомоги, зокрема вартості складання позовної заяви, договірного гонорару за представництво інтересів позивача у суді. Узв"язку з чим просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на надання правової допомоги в сумі 1000 гривень.

Разом з цим, позивачем ОСОБА_1, 6 вересня 2018 року, до початку судового засідання, електронною поштою надіслано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яка в силу вимог ч.5 ст.49 ЦПК України не прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню позивачу, оскільки подана без доказів направлення копії вказаної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, надані докази відповідачем разом з відзивом, суд, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 23 червня 2018 року на адресу відповідача надіслав заяву, в якій просив погодити його лікування та направити начальнику управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА ОСОБА_3 підтвердження про наявність у санаторія ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики та присвоєння вищої або першої акредитаційної категорії, гарантійний лист про згоду на лікування за відповідним профілем осіб (із зазначенням дати заїзду щодо кожної особи) та про готовність до укладення угоди, інформацію про умови проживання та харчування, перелік процедур, що можуть надаватись особі за період санаторно- курортного лікування відповідно до медичних рекомендацій, інформацію про вартість путівки, оскільки в управлінні праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА підійшла черга на оздоровлення за рахунок коштів управління.

З журналу вхідної кореспонденції санаторію "Гірська Тиса" вбачається, що заява ОСОБА_1 надійшла до відповідача 2 липня 2018 року та зареєстрована під номером 358.

Мотивом звернення ОСОБА_1 до суду стало порушення відповідачем, санаторій "Гірська Тиса" ОСОБА_4 України "Про звернення громадян", зокрема неподання у межах строків, передбачених цим ОСОБА_4 відповіді на його заву (звернення).

На підставі статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями статті 1 ОСОБА_4 України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями статей 4, 5 вказаного ОСОБА_4 встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

За змістом частини 1, 3 статті 15 ОСОБА_4 України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Згідно статті 19 цього ОСОБА_4 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Приписами статті 20 ОСОБА_4 України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Застосування способу захисту прав як відшкодування збитків визначається положенням ст. 23 ЦК України.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд вбачає, що позов не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем

Судом не встановлено факту порушення відповідачем ОСОБА_4 України "Про звернення громадян", що підтверджується засвідченим належним чином витягом з журналу вихідної кореспонденції санаторію "Гірська Тиса", та поштовим конвертом, де вбачається, що відповідачем 27 липня 2018 року, в межах строку (одномісячного), встановленого ст. 20 ЗУ "Про звернення громадян", надіслано на адресу позивача ОСОБА_1 лист-відповідь на заяву останнього, тобто вини відповідача не встановлено, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача, що виразились у ненаданні відповіді на заяву від 23 червня 2018 року.

Оскільки вимога позивача про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання протиправними дії, винесення окремої ухвали, то така вимога не підлягає задоволенню, при цьому суд також враховує, що позивач на підтвердження завдання моральної шкоди не надав належних доказів та не обґрунтував розмір такої шкоди.

Згідно ч.7 ст.141 ЦПК України у зв"язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю другої групи загального захворювання, та йому у задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12,13,76, 81,83,89, 141,263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТІС" "Санаторій "ГІРСЬКА ТИСА" про відшкодування матеріальної шкоди та сплату неустойки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: І.І.Тулик

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.