Справа № 510/1749/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок, після смерті батька ОСОБА_4 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, не має. Пізніше, 13.10.2017 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За клопотанням позивача з відділу у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була витребувана інформаційна довідка про нормативно грошову оцінку земельних ділянок площею 1,30 га (кадастровий номер :01:005:0058) та 0,40 га, які розташовані на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі по справі, у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_4, помер 07.10.2013 р.; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської від 26.04.2017 р. № 571, згідно якої на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним мешкав ОСОБА_1; копія заповіту від 11.02.2013 р., згідно якого ОСОБА_4 все своє майно заповідав сину ОСОБА_1; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_2; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,30 га (кадастровий номер :01:005:0058) цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник ОСОБА_4; копія державного акта на право приватної власності на землю площею 0,40 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, власник ОСОБА_4; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1,30 га та 0,40 га, розташованих на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 42416,49 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 07.10.2013 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,30 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090587 та земельної ділянки площею 0,40 га, яка розташована на території с. Долинське, Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, виданого на підставі рішення 16 сесії Долинської сільської ради народних депутатів від 17.01.1994 року, зареєстрований у книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 644.

Під час життя ОСОБА_4 склав заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів сину ОСОБА_1, який є позивачем по справі, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області.

13.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька ОСОБА_4, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщини, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, не має, крім того, відповідачі по справі, які є спадкоємцями першої черги за законом, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,30 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090587, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка розташована на території с. Долинське, Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, виданого на підставі рішення 16 сесії Долинської сільської ради народних депутатів від 17.01.1994 року, зареєстрований у книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 644, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін