Справа № 361/6639/18
провадження № 2-з/361/125/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Бровари заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, який ним буде подано, а саме просив суд:

-накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, буд. 109 та передати його на зберігання;

-заборонити відчудження майна, що належить ОСОБА_2, комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, буд. 109;

-забезпечити виконання в порядку передбаченому для виконання судових рішень.

Свою заяву обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики 350000 доларів США. Позичальник зобовязувалася повернути позику в м.Харкові в строк до 28 січня 2015 року. Однак не виконала своїх зобовязань.

Відповідач є власником нерухомого майна - комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, буд. 109.

Разом з тим, позивач отримав копію листа, у якому представник відповідача повідомляє, що ні ОСОБА_2, ні її представникам не надається доступ до майнового комплексу, розташованому за вказаною вище адресою. На території комплексу перебувають сторонні особи, які здійснюють роботи по переплануванню, тому у результаті цих дій комплекс може зникнути, як обєкт нерухомого майна, на яке може бути накладено стягнення.

Позивач зазначає, що враховуючи значну суму позики, а також що відповідач протягом більше ніж десяти років не повернула коштів, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про стягнення суми боргу з відповідача.

Суд вивчивши подану заяву, наведені в ній обставини та обґрунтування, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Із поданих матеріалів вбачається, що згідно копії договору позики від 5 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений вказаний договір на суму 350000 доларів США, строком повернення до 28 січня 2015 року.

30 січня 2015 року ОСОБА_2 отримала вимогу про повернення суми боргу в розмірі 350000 доларів США.

15 лютого 2016 року ОСОБА_2 листом повідомила кредитора про можливість звернутися до суду про стягнення з неї суми боргу, так як вона має у власності нерухоме майно.

ОСОБА_2 28 грудня 2017 року вручена вимога про виконання умов договору та повернення суми позики.

22 січня 2018 року ОСОБА_2 повідомила кредитора про можливість виконання умов договору не шляхом повернення грошей, а власним майном.

На підтвердження права власності ОСОБА_2 на комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, буд.109 надані відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 вересня 2018 року, договір дарування нежитлового приміщення від 30 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9263.

Щодо оцінки обєкта нерухомості надана копія висновку про вартість обєкта оцінки від 25 жовтня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановлено, що доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, наразі є лише припущенням та нічим не підтверджені.

Заявником до заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів на підтвердження намірів відповідача ухилитись від виконання судового рішення, так само і не наведені такі обставини і в заяві про забезпечення позову.

Навпаки, відповідач не заперечує задовольнити вимоги кредитора, забезпечивши погашення боргу власним нерухомим майном.

Крім того, у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення того, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК, ст.ст. 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Радзівіл А.Г.