Справа № 196/1365/18
№ провадження 2/196/536/2018
16 жовтня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом до виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог вказали, що 16 травня 2014 року померла їх тітка ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №578027, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 19.05.2014 року), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), 98 Царичанського району Дніпропетровської області.
За життя 20.03.2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, заповіла їм в рівних частках. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №165.
З метою оформлення спадкових справ вона та ОСОБА_2 звернулися до Царичанської державної нотаріальної контори та 07.10.2014 року було проведено реєстрацію спадкової справи №56619032, номер у нотаріуса 178/2014.
27.12.2016 року вона та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину кожен на свою частку в земельній ділянці та житловому будинку.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно вони не мають можливості отримати, а тому були вимушені звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохають суд встановити факт належності Державного акта серії ЯА №170516 від 24.11.2004 року та Державного акту серії ЯА №170517 від 24.11.2004 року померлій 16.05.2014 року ОСОБА_3 та визнати за ними право власності на 1/2 частини за кожним на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю.
Представник відповідача - виконавчий комітет Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі.
Представник третьої особи відділу у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
16 травня 2014 року померла тітка позивачів ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №578027, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 19.05.2014 року), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), 98 Царичанського району Дніпропетровської області.
За життя 20.03.2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, заповіла позивача в рівних частках. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №165 (а.с.14).
Позивачі для оформлення спадкових справ звернулися до Царичанської державної нотаріальної контори після смерті тітки та 07.10.2014 року було проведено реєстрацію спадкової справи №56619032, номер у нотаріуса 178/2014.
27.12.2016 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину кожен на свою частку в земельній ділянці та житловому будинку.
Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
При цьому, згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивачі посилаються на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачам з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляли, тому судовий збір слід залишити за позивачами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.
Визнати факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170516 від 24.11.2004 року, виданого на ім'я "Волнянська Агрипіна Семенівна", саме ОСОБА_3, яка померла 16 травня 2014 року.
Визнати факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170517 від 24.11.2004 року, виданого на ім'я "Волнянська Агрипіна Семенівна", саме ОСОБА_3, яка померла 16 травня 2014 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1:
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2:
Судовий збір залишити за позивачами.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ