Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1806/18
Провадження №: 2/332/1013/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Безлер Л.В.,
при секретарі Жечевій А.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання дійсним договору міни нерухомого майна та визнання права власності,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в інтересах недієздатної ОСОБА_4 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання дійсним договору міни нерухомого майна та визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 2/3 частини зазначеної квартири належать ОСОБА_4 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняк О.С. 13.09.2007 року, а 1/3 частина квартири належить на підстві договору міни № 396.М, зареєстрований 16.12.1996, ОСОБА_6 . В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту Реєстраційних послуг в інтересах ОСОБА_4 із заявою про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, рішенням від 13 лютого 2018 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки документи подані не відповідають вимогам закону, а саме разом із заявою про державну реєстрацію права власності подано копію договору міни № 396.М від 16.12.1996 року, зареєстрований ОСОБА_6 . На момент укладення договору купівлі-продажу діяли положення Цивільного кодексу Україської РСР від 18.07.1963р., тому зазначений договір було зареєстровано Українською товарною біржею без дотримання нотаріальної форми договору. Після придбання квартири ОСОБА_4 отримала реєстраційне посвідчення та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 . На цей час вона не може розпоряджатися своєю власністю, оскільки її право власності не визнається офіційними органами держави. На підставі викладеного, просить суд визнати дійсним договір міни нерухомості № 396.М, а саме Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 грудня 1996 року в Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості та визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили іх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви, також надала суду копію свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , яке видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області .
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи посилався на розсуд суду.
Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення сторін, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
16 грудня 1996 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з іншої сторони, уклали договір міни нерухомості № 396.М, відповідно до якого у власність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 перейшло житлове приміщення - двокімнатна квартирна, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а у власність відповідачів перейшла Ѕ частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана угода була оформлена ОСОБА_6 у формі договору міни нерухомості № 396.М. (а.с.9).
30 вересня 2007 року, відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняк О.С., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подарували ОСОБА_4 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).
На момент укладення договору купівлі-продажу діяли положення Цивільного кодексу Україської РСР, тому зазначений договір було зареєстровано Запорізькою товарною біржею без дотримання нотаріальної форми договору.
Після посвідчення договору міни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 отримали реєстраційне посвідчення ОП «ЗМБТІ» та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
В той же час, при укладанні договору міни сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.
У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.
Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином - одночасно нормами ЦК УРСР та Законом України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу квартири слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, відповідно до яких не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, що зареєстровані на біржі.
Аналізуючи зазначені норми матеріального права, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання дійсним договору міни нерухомого майна та визнання права власності, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 206, 258,259,265,268 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання дійсним договору міни нерухомого майна та визнання права власності задовольнити.
Визнати дійсним договір міни нерухомості №39.М, а саме Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 грудня 1996 року в Запорізькій регіональній біржі нерухомості.
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днівз дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.В. Безлер