ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Фастів в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року до суду звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 із даним позовом. Позов мотивує тим, що 02 червня 2007 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Представник зазначає, що починаючи з минулого року сімейні стосунки у сторін погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом з тим, зазначив, що вони втратили взаємопорозуміння, відповідач постійно нехтував сімейними цінностями. На даний час спільного господарства сторони не ведуть. Можливості збереження сім»ї немає і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині розірвання шлюбу, в інші частині позову просив суд відмовити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року у Виконкомі Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 21, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 виданим 02 червня 2007 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4, виданим 03 грудня 2008 року.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України).

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну вимогу щодо розірвання шлюбу можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати.

Між тим, позовна вимога в частині визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з позивачкою задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, про місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на її користь витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн., суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 24 квітня 2018 року уклала Договір № 2404/18 про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_3 та того ж дня з адвокатом ОСОБА_3 позивач уклала Додаткову угоду до Договору № 2404/18 про надання правничої допомоги від 24 квітня 2018 року.

Як вбачається з вищевказаної Додаткової угоди, сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) Виконавця за договором про надання правничої допомоги становить 10000,00 грн..

Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. не надала суду доказів сплати адвокату зазначеної суми, доказів виконаних адвокатом робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, доказів які б свідчили про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги.

Між тим, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 81, 1331, 137, 141, 200, 258-259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, Перехідними Положеннями ЦПК України, ЗУ «Про адвокатуру» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 червня 2007 року у Виконкомі Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 21, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В решті позову відмовити.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_5 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 28 вересня 2007 року, адреса проживання: АДРЕСА_1

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_6 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 06 червня 2001 року, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2

Повний текст рішення виготовлено 17.10.2018 року.

Суддя Осаулова Н.А.