ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/164/18 Справа № 214/649/17 Суддя у 1-й інстанції - Гриня Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: прокуратура Дніпропетровської області, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратов Володимир Гарійович, начальник Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романов Віталій Адольфович, Державна казначейська служба України

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 липня 2018 року, яке постановлено суддею Гринем Н.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 03 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратова Володимира Гарійовича, начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова Віталія Адольфовича, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є журналістом та 17.11.2016 року, приблизно о 14-00 год., він випадково зайшов в зал судового засідання, в якому проводила засідання суддя Хомініч.

Позивач точно не пам'ятає перебігу подій, але зауважує на тому, що коли суддя залишила зал приблизно о 14-30 год., він також покинув зал. При виході у коридор до нього підбіг невідомий чоловік в камуфляжній формі, як потім з'ясувалось, що він із спецбатальйону «Кривбас», ім'я якого йому невідомо, та застосував відносно нього силу, з метою повалення на підлогу та схопив за ворот куртки і порвав її. Позивач увімкнув камеру для фіксації протиправних дій озброєної особи, однак нападник вихопив у нього відеокамеру, жбурнувши її на підлогу та почав трощити ногами. Після вказаних дій нападник попередив позивача, що пристрелить його і здійснив три постріли, які тільки за сприятливих збігом обставин не влучили в нього.

Позивач вказує, що на даний час пошкоджена камера Canon Legria FS200, яка була ним придбана ним 23.03.2010 року за 2637,80 грн., знята з виробництва і її аналоги коштують від 8000 грн. до 20000 грн.

28.03.2018 року позивач подав через канцелярію суду уточнений позов, в якому уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з держави, в особі Державної казначейської служби України, матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн. реальних збитків, 10000 грн. компенсації витрат на поновлення порушених прав за інформаційно правові послуги, 18615 грн. моральної шкоди за пошкоджене майно та 3 233 399,40 грн. за порушення прав людини.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2018 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в частині уточнення суми моральної шкоди за пошкоджене майно, а саме 18615,00 грн.

В прийнятті до розгляду іншої частини заяви про уточнення позовних вимог від 28.03.2018 року ОСОБА_1 відмовлено та в цій частині уточнену позовну заяву повернуто заявнику з тих підстав, що з поданої уточненої позовної заяви вбачається, що позивачем після початку розгляду справи по суті фактично частково змінено предмет позову, так як в уточненій позовній заяві заявлені додаткові позовні вимоги, а саме про компенсацію витрат на поновлення порушених прав за інформаційноправові послуги та компенсації моральної шкоди за порушення прав людини.

У зв'язку з наведеним вище позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом ухвалою від 05 травня 2018 року в частині уточнення суми моральної шкоди за пошкоджене майно, просив суд стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн. матеріальних збитків та 18615 грн. моральної шкоди за пошкоджене майно.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2018 року позивачу відмовлено з задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не надано доказів належності йому розбитої відеокамери та не підтверджено її вартість на момент розгляду справи, оскільки позивачем суду першої інстанції було надано документи на придбання відеокамери, наведено приклади її вартості та визначено найменшу її ціну, яку позивач просив стягнути.

Крім того позивач та його представник зауважують на тому, що встановлення осіб, відповідальних за спричинення моральної шкоди, не входить до їх повноважень, а відшкодування моральної шкоди передбачено Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Відзиви на апеляційну скаргу не подавались.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2016 року у приміщенні Саксаганського районного суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у залі № 2, приблизно о 15-00 годині, відбувався розгляд цивільної справи №214/4557/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про захист прав споживачів під головуванням судді Хомініч С.В. Під час розгляду вказаної справи у відкритому судовому засіданні суддею Хомініч С.В. було оголошено ухвалу про заборону фотозйомки, кінозйомки, відео-звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури та закрито розгляд справи.

Після оголошення ухвали до залу судового засідання прийшли судові розпорядники та співробітники РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, особи яких не було встановлено.

Зі слів позивача, під час конфлікту між позивачем та співробітників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області було пошкоджено відеокамеру, якою позивач проводив відеозйомку, а також були здійснені три постріли в напрямку вікна, що підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом № 0007 від 17.11.2016 року, постановою про закриття провадження по справі №214/4557/16-ц, письмовими поясненнями судового розпорядника Козінцевої ОВ. (а.с. 31-36.), копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л.А. (а.с. 88-89).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Зазначений правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами статей 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди, наявність вини заподіювана шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказуванняє обставини,що підтверджуютьзаявлені вимогичи запереченняабо маютьінше значеннядля розглядусправи іпідлягають встановленнюпри ухваленнісудового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи,17.11.2016 року у приміщенні Саксаганського районного суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у залі № 2, приблизно о 15-00 годині, відбувся конфлікт між позивачем та співробітників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області.

Зі слів позивача, під час конфлікту між позивачем та співробітників РПСПОП «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області було пошкоджено відеокамеру, якою позивач проводив відеозйомку, а також були здійснені три постріли в напрямку вікна.

Обставини щодо пострілів підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом № 0007 від 17.11.2016 року, постановою про закриття провадження по справі №214/4557/16-ц, письмовими поясненнями судового розпорядника Козінцевої ОВ. (а.с. 31-36.), копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Криворізького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Домашевським Л.А. (а.с. 88-89).

Натомість, факт пошкодження відеокамери Canon Legria FS200 Silver саме в ході вказаного конфлікту, матеріалами справи не підтверджений.

Відповідно до відеозаписів, що знаходяться на а.с.206, на першому диску аудіовізуально зафіксовані обставини вказаних подій, натомість не вбачається ким саме було пошкоджено відеокамеру та момент самого пошкодження майна, зафіксовано тільки обставини, які вказують лише на місце, дату та час вказаних подій та з них. На другому диску відеозапису відображено змонтоване відео «Громадське телебачення», на якому аудіовізуально зафіксовано, що відеокамера Canon Legria FS200 Silver має ушкодження, натомість із вказаного відеозапису також не вбачається ким саме було пошкоджено відеокамеру.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем по справі не надано будь-яких доказів спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки ним не надано доказів пошкодження відеокамери Canon Legria FS200 Silver в результаті подій, що сталися 17.11.2016 року у приміщенні Саксаганського районного суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у залі № 2, приблизно о 15-00 годині, не надано належних доказів належності йому відеокамери Canon Legria FS200 Silver та розміру спричинених йому збитків.

Посилання позивача та його представника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не надано доказів належності йому розбитої відеокамери, оскільки позивачем суду першої інстанції було надано документи на придбання відеокамери, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, в розумінні ст.12,81 ЦПК України, придбання позивачем відеокамери Canon Legria FS200 Silver.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не підтверджено вартість відеокамери Canon Legria FS200 Silver на момент розгляду справи, оскільки позивачем наведено приклади її вартості з огляду на те, що з наданих позивачем доказів у вигляді скрін-шотів з інтернет сайту rozetka.com. ua вбачається, що відеокамера Canon Legria FS200 Silver, аналогічна модель якої була пошкоджена, знята з виробництва, а інші моделі відеокамери Canon із зазначенням їх вартості, не можуть бути доказом вартості пошкодженого майна на момент розгляду справи та розміру завданих збитків в розумінні ст.ст. 12,81 ЦПК України.

Не приймає колегія суддів до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що встановлення осіб, відповідальних за спричинення моральної шкоди, не входить до їх повноважень, оскільки, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних або юридичних осіб. Під час судового розгляду позивачем не було заявлено клопотання про залучення співвідповідача або про заміну відповідача (відповідачів) по справі тощо. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.

На думку колегії суддів, позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме через дії чи бездіяльність працівників прокуратури Дніпропетровської області, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Кондратова В.Г., начальника Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Романова В.А., Державної казначейської служби України, відбулось порушення його майнових прав, що призвело до моральних страждань, наявність вини в їх діяннях та безпосередній причинний зв'язок між дією та наслідками.

Також не приймаються до уваги колегією суддів посилання позивача та його представника в апеляційній скарзі на те, що відшкодування моральної шкоди передбачено Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п. 5 цієї ж Постанови Пленуму Верховний Суд України роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, доказів на підтвердження обставин спричинення йому моральної шкоди.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383,386 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: