РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2256/18

19 жовтня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Дей В.В.

за участю:

позивача не з'явився

відповідача не з'явився

третьої особи не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/2256/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Південна 26), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 27.09.2018 по справі №564/2256/18 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено повнолітнього сина сторін, ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що повнолітній син сторін продовжує навчатися у Рівненській духовній семінарії, стипендії не отримує, в зв'язку із чим потребує утримання. Вказує на те, що відповідач є здоровою працездатною людиною, який не працює та не навчається, а тому може надавати грошову допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить стягувати з відповідача 920 грн., щомісячно.

Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вказує на те, що у 2014 році за станом здоров'я був визнаний непридатним до військової служби у мирний час. Після того, постійно проходить курси лікування, оскільки має захворювання хребта. Внаслідок захворювання не має змоги фізично працювати. Кошти на проживання позичає у близьких та знайомих. Вважає, що надавати матеріальну допомогу не має змоги.

Третьою особою подано суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає на суму 500 гривень, щомісячно.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №094991, 11.07.2000 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно довідки №1257 виданої 23.08.2018 Комунальним підприємством "Костопільське Будинкоуправління" ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сином ОСОБА_3.

Згідно довідки №69 від 23.05.2018 виданої Релігійною організацією Вищий духовний навчальний заклад "Рівненська Духовна Семінарія" Української православної церкви київського патріархату, ОСОБА_3 є студентом першого курсу богословського факультету "Вищого духовного навчального закладу "Рівненська Духовна Семінарія", навчається очно, пільгами не користується та стипендії чи іншого матеріального і фінансового забезпечення не отримує. Термін навчання з 01.09.2017 до 01.07.2021.

Згідно запису номер 9 у трудовій книжці ОСОБА_2, його звільнено 13.06.2005 за власним бажанням.

Згідно військового квитка ОСОБА_2, 15.08.2014 його визнано непридатним до військової служби у мирний час та знято з військового обліку.

Згідно заключення від 14.11.2017 складеного завідувачем відділення променевої діагностики магнітно-резонансної томографії Рівненської обласної клінічної лікарні, ОСОБА_2 проведено магнітно-резонансну томографію поперекового відділу хребта, спинного мозку та діагностовано ознаки дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта (остеохондроз), задня протрузія міжхребцевого диску L4-L5. Периневральна арахноідальна кіста на рівні S2.

Витрати на лікування підтверджуються доданими до відзиву фіскальними чеками.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, із наданих суду доказів, суд встановив, що повнолітній син сторін, ОСОБА_3, продовжує навчання, постійного місця роботи не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно не працевлаштований, визнав позов на суму 500 грн., щомісячно.

Судом встановлено, що часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", станом на 01.01.2018 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.

Так, визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не буде надто обтяжливим для відповідача, є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Водночас, позивачем не доведено необхідності встановлення більшого розміру аліментів, а також можливості сплати аліментів у заявленому розмірі відповідачем.

За вказаних обставин, позов підлягає до задоволення на суму 500 гривень, щомісячно. В решті позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позов про стягнення аліментів був поданий 29.08.2018, а тому, за правилами ст.191 Сімейного кодексу України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Водночас, відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність обставин для звільнення відповідача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Південна 26), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (03.03.1976 народження, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ номер 050112 виданий 16.05.2005 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (24.07.1975 народження, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СР номер 841626 виданий 17.07.2001 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІН НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, 11.07.2000 народження, який навчається, у розмірі 500 /п'ятсот/ гривень, щомісячно, починаючи з 29.08.2018 та до закінчення навчання ОСОБА_3, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв'язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 19.10.2018.

СуддяОСОБА_4