Ухвала

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/12514/17

провадження № 61-10656св18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., розглянувши клопотання Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби Україниу м. Києвіпро зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Київської місцевої прокуратури № 10, Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Генеральної прокуратури України, Київської місцевої прокуратури № 10, Головного Слідчого Управління фінансових розслідувань ДФС України, Державної Казначейської Служби України, Головного управління Державної Казначейської Служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою старшого слідчого з ОВС Головного слідчого управління ДПС України від 04 жовтня 2011 року відносно неї було порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною п'ятою статті 191 та частиною другою статті 366 КК України, та в той же день затримано як підозрювану у вчиненні вказаних злочинів, про що складено відповідний протокол затримання підозрюваного у вчиненні злочину від 04 жовтня 2011 року. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2011 року їй було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2013 року було змінено на підписку про невиїзд із звільненням з під варти в залі суду. Постановою старшого прокурора прокуратури Шевченківського району міста Києва від 16 вересня 2014 року кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною п'ятою статті 191, частиною другою 366 КК України відносно неї було закрито у зв'язку з відсутністю в діяннях складу кримінальних правопорушень та вирішено питання щодо скасування арешту належного їй рухомого та нерухомого майна, а також скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Внаслідок неправомірних дій Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, Київської місцевої прокуратури №10, Генеральної прокуратури України щодо звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною п'ятою статті 191, частиною другою 366 КК України, а також застосування до неї запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та підписки про невиїзд, їй завдано моральну шкоду, оскільки, незаконне перебування під слідством в період з 04 жовтня 2011 року по 16 вересня 2014 року, з яких 17 місяців 12 днів - утримання під вартою в Київському СІЗО, завдало їй значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в погіршенні стану здоров'я, руйнуванні професійних планів, а також в негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, призвело до порушення нормальних її життєвих та соціальних зв'язків, адже обвинувачення у вчиненні злочину негативно вплинуло на стан здоров'я її матері, яка через сильні хвилювання отримала інфаркт головного мозку, внаслідок чого настала смерть останньої. Посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», з урахуванням тривалості душевних страждань, яких вона зазнала внаслідок перебування під слідством в період з 04 жовтня 2011 року по 16 вересня 2014 року, просила суд стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь 3 000 000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної Казначейської Служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 115 200,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 275 200,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

24 січня 2018 року Головним управління Державної казначейської служби України у м. Києві подано касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року.

25 січня 2018 року Державною казначейською службою України подано касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року.

Ухвалами Верховного Суду від 11 квітня 2018 року та від 18 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній цивільній справі.

У вересні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшли клопотання Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду підлягає примусовому виконанню, то відсутні підстави для задоволення клопотань Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зупинення його дії.

Разом з тим, Верховний Суд вважає за можливе зупинити виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року з власної ініціативи, оскільки виконання цього судового рішення до закінчення касаційного провадження може завдати збитків Державному бюджету України.

Керуючись статтею 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній казначейській службі України та Головному управлінню Державної казначейської служби Україниу м. Києві у задоволенні клопотань про зупинення дії постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року.

Зупинити виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак