Провадження № 2/537/926/2018
Справа № 537/3129/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчкуцької міської ради Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_2
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Окрім реєстрації позивача, в будинку також зареєстровані її онука ОСОБА_2 та правнука ОСОБА_3, а також син ОСОБА_4 Позивач зазначає, що відповідачі в зазначеному домоволодінні не проживають з 2016 року, з реєстрації знятися добровільно не бажають; особистих речей відповідачів в будинку ніколи не було, грошових коштів на сплату комунальних послуг відповідачі не надають. ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує незначні доходи у вигляді пенсії та не має можливості сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Реєстрація відповідачів в зазначеному домоволодінні тягне за собою підвищений розмір комунальних послуг, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності будинком, у зв'язку із чим остання і вимушена звернутись до суду.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, ОСОБА_2, яка є також законним представником відповідача ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.
Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, та зазначив, що заперечує проти задоволення позову в частині визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в іншій частині позовних вимог покладається на розсуд суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідачі належним чином повідомлись судом про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивачу, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 09 жовтня 1989 року Крюківським районним управлінням ЖКГ, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06 березня 2006 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 2-386, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1
Факт належності позивачу зазначеного домоволодіння підтверджується також Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно інформаційної довідки №131040642 від 17 липня 2018 року.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» за вих..№40/33 від 11 липня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_2 (онука), ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3 (правнука), ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4 (син), ІНФОРМАЦІЯ_4.
Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зазначеною вище адресою підтверджується також відповідями Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №4872/01-27 та №4873/01-27 від 03 серпня 2018 року.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі по справі за адресою: будинок АДРЕСА_1 не проживають з 2016 року.
Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 16 липня 2018 року, засвідчений громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що ОСОБА_2, 1989 року народження, та ОСОБА_3, 2016 року народження, не проживають у АДРЕСА_1 з 21 квітня 2016 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем ОСОБА_8
Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їх реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи зареєстрованими у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.
Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані у АДРЕСА_1, власником якого є позивач. Однак, відповідачі не проживає у зазначеному домоволодінні з 2016 року і по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.
Що стосується визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, то суд виходить з положень пункту 4 статті 29 Цивільного кодексу України, відповідно до якого місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в помешканні, власником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному домоволодінні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 29, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими будівлями АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 00 коп., сплачений нею при подачі позову до суду.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : Д.О. Зоріна