Справа № 175/1903/18
Провадження № 2/175/620/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 липня 2018 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Новік Л.М.,
за участю секретаря Федишина Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське Дніпропетровської області за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет застави за договором позики,
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет застави за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.03.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики.
ОСОБА_3 до умов вищевказаного договору Позикодавець (Позивач) передав у власність Позичальника (Відповідача) строком до 15.03.2017 року грошові кошти готівкою в розмірі 200 000 (Двісті тисяч гривень 00 коп.) безпосередньо при підписанні договору.
Пунктом 1 даного договору позики передбачено суму грошових коштів в розмірі 200 000 (двісті тисяч гривень 00 коп.) без нарахування процентів Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю в строк до 15.03.2017 року.
ОСОБА_3 до пункту 11 сторони домовилися, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за даним договором, а саме неповернення зазначеної у пункті 1 грошової суми, розгляд відповідного спору в судовому порядку відбувається у Дніпропетровському суді Дніпропетровської області - за місцем знаходження Позичальника та майна, що є забезпеченням виконання зобов'язання за умовами даного договору.
ОСОБА_3 до п. 1 даного договору факт отримання коштів Відповідачем в повному обсязі підтверджується його розпискою.
У передбачений договором від 15.03.2016 року термін Відповідач відмовився повертати грошові кошти Позивачу, незважаючи на його неодноразові звернення.
ОСОБА_3 до п.10 даного договору позики документом, що підтверджуватиме прострочення виконання Позичальником зобов'язання та безспірність заборгованості, буде письмове нагадування (у вигляді заяви) Позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, направлене поштовим зв'язком на адресу Позичальника.
У зв'язку з цим Позивач направив на адресу Відповідача заяву, у якій наполягав на поверненні боргу і повідомляв, що у разі неповернення коштів буде вимушений звернутись до суду з метою стягнення суми боргу.
Вказаний лист був отриманий відповідачем, що підтверджується особистим підписом про вручення, однак, жодної відповіді відповідач не надав, грошові кошти станом на дату подання позову не повернені. Таким чином, на дату подання позову у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за договором позики від 15.03.2016 року на загальну суму 200000,00 грн.
Як зазначено в п.8. Договору, у випадку невиконання відповідачем умов договору в частині повернення позики в порядку, визначеному Договором, Відповідач погоджується з тим, що право власності на предмет застави в безспірному порядку отримує Позивач.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав своє зобов'язання за договором позики, забезпеченим заставою, то задоволення вимог позивача, згідно умов Договору, можливе шляхом звернення стягнення на предмет застави, тобто шляхом вилучення його із власності Відповідача. Так як в Договорі вказано, що у разі невиконання Відповідачем свого зобов'язання право власності на предмет застави переходить до Позивача, то, на виконання умов Договору та положень діючого законодавства, право власності має бути передане Відповідачем Позивачу.
ОСОБА_3 не здійснив жодних заходів для переоформлення права власності на предмет застави, таким чином, він перешкоджає Позивачеві здійснювати своє право власності на вказане майно (річ). Оскільки Позивач неодноразово звертався до Відповідача з метою врегулювати питання про виконання зобов'язання шляхом переговорів, але результату ці звернення не дали. Позивач вважає себе вправі звернутися до суду.
Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на предмет застави за договором позики від 15.03.2016 року, а саме на водовід, що розташований в с. Волоському. Судові витрати покласти на відповідача.
Позивач до початку відкритого судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала.
У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ОСОБА_3 до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
ОСОБА_3 до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом, 15.03.2016 року позивач уклав у письмовій формі з ОСОБА_2 договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від нього грошові кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень строком до 15 березня 2017 року.
ОСОБА_3 до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно до положень ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 530 ЦК України говорить що, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
ОСОБА_3 до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно договору застави від 15.03.2016 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним договором позики, позичальник ОСОБА_2 надала в якості застави зрошувальну систему, що розташована в с. Волоському та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.1987 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 15.09.1987 року ОСОБА_5
Договір застави є підставою виникнення зазначеного виду забезпечення виконання зобов'язання боржника.
Договір застави є двостороннім правочином, який укладається між заставодержателем та заставодавцем. Закон вимагає його вчинення у письмовій формі (ст.547 Цивільного кодексу України, ст.13 Закону України "Про заставу"), а у випадках, передбачених законом, він має бути нотаріально посвідчений. У разі недотримання вказаної форми такий договір є нікчемним (ч.2 ст.547 Цивільного кодексу України, ст.14 Закону України "Про заставу"). Такі самі наслідки щодо договору застави передбачені законом і у випадку недотримання сторонами вимоги закону щодо його нотаріального посвідчення у передбачених законом випадках (ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України "Про заставу").
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
01 квітня 2017 року позивачем було надіслано відповідачу лист-вимогу про порушення зобов'язання за Договором позики від 15.03.2016 року, з вимогою повернути позику протягом семи днів після отримання вимоги.
До цього часу, в встановлений договором позики термін, грошові кошти в розмірі, вказаному у договорі не повернуті позивачу, що свідчить про порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобовязання.
Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 590 ЦК України передбачено, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.
Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. ОСОБА_3 на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума витрат по сплаті судового збору.
На підставі ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. за сплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 526, 543, 547, 572, 577, 589, 590, 610, 1046, 1047,1049 ЦК України, Законом України "Про заставу", суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет застави за договором позики - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на предмет застави за договором позики від 15.03.2016 року, а саме на водовід, що розташований в с. Волоському, Дніпровський район, Дніпропетровська область.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, тобто до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Суддя Л.М. Новік