ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 610/2208/18-ц

провадження № 22ц/818/440/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року в складі судді Носова Г.С.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, в якому просив визнати недійсним договір № 519320637 від 25 грудня 2015 року.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді Стешенко О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що ним як в позовній заяві, так і в заяві про усунення недоліків конкретизовано позовну вимогу; що ним також вказано, що при укладенні спірного кредитного договору порушено його право як споживача, у зв'язку з чим ним у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте такі вимоги залишено без задоволення, а тому він був вимушений звернутися до суду; що оскаржуваний договір позики є споживчим, а тому підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки його укладено між юридичною особою як суб'єктом господарювання, що надає фінансові послуги з однієї сторони, та фізичною особою з іншої сторони, і надані фінансовою установою послуги не могли і не використовувались ним у підприємницькій або незалежній професійній діяльності; що в самому договорі та правилах вказано, що вони розроблені до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», тому на дані правовідносини поширюються вимоги цього Закону.

18 вересня 2018 року та 21 вересня 2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких товариство вважав ухвалу судді законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Бурлака І.В. від 10 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Бурлака І.В., Бровченка І.О., Кіся П.В. від 10 вересня 2018 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

10 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 610/2208/18-ц (22ц/818/440/18) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви не сплачено судовий збір та вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України.

Проте, з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, в якому просив визнати недійсним договір № 519320637 від 25 грудня 2015 року.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ним укладено договір № 519320637, відповідно до умов якого позикодавець зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в позику в сумі 3330,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов'язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені в цьому договорі.

Зазначив, що під час укладення спірного договору відповідачем не надано йому повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та відповідні ризики, що є порушенням вимог частини 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також відповідачем порушено вимоги пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сума компенсації становить більше 100%, що є несправедливою умовою.

Вказав, що умови оскаржуваного договору не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки призводять до покладення на нього подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення договірного зобов'язання.

Вважав, що на правовідносини, які виникли з вказаного договору, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тому він як споживач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 02 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали для уточнення позовних вимог та надання документу, що підтверджує сплату судового збору або документу, що підтверджує підставу звільнення від сплати судового збору.

Ухвала судді мотивована тим, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, зокрема, ним не вказано, між ким та на яку суму укладено оскаржуваний договір.

Також, в оскаржуваному договорі відсутні відомості щодо надання позики на споживчі цілі, тому даний договір не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а отже ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подачу позовної заяви.

Крім того, в ухвалі судді зазначено, що відповідно до змін в Законі України «Про судовий збір» з 01 вересня 2015 року позивачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

На виконання ухвали судді Стешенко О.А. подав заяву, в якій зазначив, що договір укладено між ним та товариством на суму 3330,00 грн.; на правовідносини, які виникли у сторін у зв'язку з укладенням спірного договору, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому, він як споживач фінансових послуг, право якого порушено і який саме з цих підстав подає позов, відповідно до статті 22 цього Закону звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтями 55, 124 Конституції України та частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пункту 22 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами вказано, що оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».

Зі змісту постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року № 14-57цс18 вбачається, що у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав як споживач фінансових послуг, тому на правовідносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як надавачем таких послуг, поширюється дія положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що висновок суду щодо сплати ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви, як і висновок суду щодо того, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України є помилковим, оскільки суперечить вимогам закону та обставинам справи.

Враховуючи, що ухвалу судді постановлено з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як постановлена помилково.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2018 року.