КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2889/18
Провадження № 2/552/1031/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Васильєвої Л.М.
при секретарі Орламенко А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на реєстрацію та встановлення порядку користування квартирою,-
22.05.2018 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом.
Провадження у справі відкрито 05.06.2018 року.
30.08.2018 року ухвалене рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволені.
Визнано за ОСОБА_3 право на реєстрацію місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнано за ОСОБА_2 право на реєстрацію місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
18.09.2018 року ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку.
Ухвалою судді Апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року справа повернута до Київського районного суду м. Полтави для вирішення питання про постановлення додаткового рішення з приводу вирішення питання розподілу судових витрат.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 704,80грн. та 3500 грн. витрат на правничу допомогу.
ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили стягнути на їхню користь судові витрати, які полягають у сплаті судового збору по 704 грн. 80 коп. кожній.
В мотивувальній частині рішення судом зазначено, що відповідач є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення судового збору з нього на користь позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3Г відсутні.
Будь-які інші витрати по справі вказані позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не просили стягнути з відповідача.
Так як суд відмовляє у задоволення позовних вимог ОСОБА_1, то слід відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат по справі на його користь.
Слід зазначити, що договір про надання правничої допомоги був укладений ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_5 28.02.2018 року ( а.с. 49-51) .
ОСОБА_1 надав до матеріалів справи ксерокопію квитанції про сплату адвокату ОСОБА_5 по договору від 28.02.2018 року коштів у розмірі 3500 грн., яка належним чином не завірена та не є належним доказом понесення ОСОБА_1 вказаних витрат.
Окрім того адвокат ОСОБА_5 не надавав ОСОБА_1 та іншим позивачам правничої допомоги під час розгляду справи, представником ОСОБА_1 за довіреністю була ОСОБА_6
Отже надані ОСОБА_1 докази понесених ним витрат на правничу допомогу не можуть враховуватися при ухваленні рішення суду, тим більше, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 35 постанови ВССУ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , яка є чинною на час ухвалення рішення суду роз»яснено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Відповідач є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням на його ім»я ( а.с. 82), а отже понесені витрати по сплаті судового збору позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не можуть бути стягнути з відповідача.
Статтею 2 постанови КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що: коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком.
Статтею 4 цієї постанови передбачено, що компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.
Статтею 270 ЦПК України ( п.3 ч. 1) передбачено , що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ч. 4 цієї статті передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони у судове засідання не з»явились, їхня неявка не перешкоджає ухваленню додаткового судового рішення про судові витрати.
Оскільки в резолютивній частині рішення суд не виклав прийнятого рішення з приводу розподілу судових витрат наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Керуючись ст. 270 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат.
Витрати понесені ОСОБА_2 по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань Київського районного суду м. Полтави.
Витрати понесені ОСОБА_3 по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань Київського районного суду м. Полтави.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Л.М. Васильєва