Справа № 712/5822/18
Провадження № 2/712/1550/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_3до Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати при звільненні, та моральну шкоду посилаючись на те, що 10.11.2006 року він був прийнятий на роботу в КП «Аеропорт Черкаси» на посаду контролера контрольно-пропускного пункту № 2, відповідно до наказу № 90 о/с від 10.11.2006 року. Наказом № 47 о/с від 27.11.2013 року його переведено на посаду охоронника.

23.03.2015 року він звільнився за власним бажанням, відповідно до наказу № 9 о/с від 20.03.2015 року та внесено відповідний запис в трудову книжку. Розрахунок в день звільнення з ним проведено не було. Заборгованість по заробітній платі становить 23 461,03 грн., яку просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто з 24.03.2015 року по 16.05.2018 року в сумі 48050 гривень 10 коп, виходячи із середньомісячного заробітку в сумі 1218 гривень.

Крім того, в зв»язку з невиплатою йому заробітної плати, нанесена моральна шкода в сумі 2000 гривень, яку також просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позивачем позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, пояснив, що затримка в виплаті заробітної плати сталась в зв»язку з відсутністю коштів на підприємстві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.11.2006 року позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу в КП «Аеропорт Черкаси» на посаду контролера контрольно-пропускного пункту № 2, відповідно до наказу № 90 о/с від 10.11.2006 року. Наказом № 47 о/с від 27.11.2013 року позивача переведено на посаду охоронника.

23.03.2015 року позивач ОСОБА_3 звільнився за власним бажанням, відповідно до наказу № 9 о/с від 20.03.2015 року та внесено відповідний запис в трудову книжку.

В день звільнення та по сьогоднішній день розрахунок з позивачем проведений не був. Згідно довідки КП «Аеропорт Черкаси» від 12 березня 2018 року № 47-01, заборгованість по заробітній платі позивачу становить 23461,03 грн.

Відповідно до довідки виданої 07.05.2018 року № 113-01, посадовий оклад ОСОБА_3 становив 1218 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс1.

Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки проводиться на підставі «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

З наданих суду документів вбачається, що позивачеві нараховано, але не виплачено заробітну плату, що складає 23461,03 грн, яка на підставі ст. 116 КЗпП України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Згідно листа Мінсоцполітики від 05.08.2016 року № 1 1535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», а також виходячи з середньоденної заробітної плати працівника та кількості робочих днів в цьому періоді: 197 днів за 2015 рік, 251 день за 2016 рік, 249 днів за 2017 рік та 92 дні ( по 16.05.2018 рік) 2018 рік, підлягає до стягненню з відповідача розмір середнього заробітку за місяці затримки в сумі 48050, 10 грн. ( середньоденний заробіток 60,90 грн х 197+251+249+92 дні).

Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 2000 гривень. При цьому суд враховує що не проведення з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, невиплата заробітної плати з березня 2015 року є порушенням законних прав позивача, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків та вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та до вживання зусиль позивача пошуку додаткового джерела доходу. Всі ці підстави суд розцінює саме, як завдання позивачу з боку відповідача моральної шкоди, а тому вважає стягнути з відповідача 2000 гривень на корись позивача.

Суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн, так як позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 17, 18, 141, 263, 265, 268, 274, 279, ЦПК України, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси» ( м. Черкаси, вул. Смілянська, 168) на користь ОСОБА_3( АДРЕСА_1) 23 461 грн 03коп, середній заробіток за час затримки розрахунку 48050,10 грн та 2000 гривень моральної шкоди, а всього 73511,13 грн. ( сімдесят три тисячі п»ятсот одинадцять гривень 13 коп).

Стягнути з Стягнути з Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси» ( м. Черкаси, вул. Смілянська, 168) на користь держави судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_3( АДРЕСА_2).

Відповідач: Комунальне підприємство «Аеропорт Черкаси» (м. Черкаси, вул. Смілянська, 168) .

Дата складення повного тексту рішення 17.10.2018 року.