Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/17/18
Провадження № 2-о/480/22/18
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

05 січня 2018 року м.Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнарівський М.М., перевіривши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та проживав по день смерті за адресою: АДРЕСА_1; місце смерті: АДРЕСА_2.

Згідно з положеннями ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У відповідності до положень ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналогічні норми викладені в п. 3 Глави 13 та в Главі 14 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У заяві заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що маючи намір прийняти спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року їх батька ОСОБА_3, вони звернулися до нотаріальної контори, однак у прийнятті заяви їм було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_3 видане органом, який не мав на те права. При цьому, заявниками належних доказів на підтвердження того, що вони дійсно зверталася до нотаріального органу - суду не надано та до заяви не долучено.

Крім того, з тексту заяви вбачається, що прізвище, ім'я, по-батькові заявника 1 - ОСОБА_1, при цьому до заяви долучена копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_4, тобто міститься розбіжність у написанні по-батькові заявника ОСОБА_1

Також, відповідно до тексту заяви, вбачається, що заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначені: реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта заявника ОСОБА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта заявника ОСОБА_2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заінтересованої особи Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївської області. Крім того, заявники у заяві про встановлення факту смерті не зазначають та до заяви не додають доказів на підтвердження того, що ними не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, додаючи до заяви копію: паспорта громадянина України ОСОБА_2, картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_2, паспорта громадянина України ОСОБА_4, картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_4, свідоцтва про народження ОСОБА_5, свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, паспорта громадянина України ОСОБА_3, картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_3, свідоцтва про смерть ОСОБА_3, громадянина Російської Федерації, заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у заяві не зазначають щодо наявності у них або іншої особи оригіналів зазначених вище письмових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, оскільки заяву подано без додержання вимог ст.175 ЦПК України, заяву належить залишити без руху і надати заявникам строк для усунення недоліків.

Керуючись ч.1-3 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши заявникам десятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня отримання заявниками копії даної ухвали.

Роз`яснити, що якщо заявники відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Войнарівський