Справа № 521/4198/18
Номер провадження 2/521/2542/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.,

при секретарі - Тимофієнко Н.М.,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника третьої особи - Стовби Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, до ОСОБА_4, який проживає у АДРЕСА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеської міської ради, за місцезнаходженням у м. Одесі, пл. Думська, 1, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2018 р. ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 однією сім'єю з ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини у період з листопада 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 37,9 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на наступне.

ОСОБА_3 вказує, що працювала продавцем у магазині «Південна ніч». У 2010 році вона познайомилася з ОСОБА_5, яка жила не далеко від магазину та його відвідувала, вони часто спілкувалися, потоваришували. Після смерті чоловіка у 2010 р. ОСОБА_5, яка була власником квартири АДРЕСА_3, стало важко жити одній як з фінансово-побутових причин, так і духовних. ОСОБА_3 піклувалася про ОСОБА_5, сумісно проживала з нею, мала спільний побут та вела спільне господарство з листопада 2011 року до останніх днів життя ОСОБА_5, а також поховала її. У покійної не було родичів, які б претендували на її спадщину, а тому до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась позивач, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва з причин ненадання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позивач не проживала за місцем своєї реєстрації у смт. Тарутине Одеської області. Крім того, позивач має квитанції про сплату комунальних послуг по квартирі, правовстановлюючих документів, посвідчень, виданих на ім'я покійної, її трудові книжки. У лютому 2018 р. ОСОБА_3 отримала лист-вимогу відповідача ОСОБА_4, в якому він вимагав визнати його право на спадкування майна ОСОБА_5 Відповідач вказував, що надавав фінансову допомогу ОСОБА_5, та має право претендувати на майно покійної як спадкоємець четвертої черги і не визнає право позивача. У березні 2018 р. ОСОБА_4 надано повторний лист-вимогу. Отже відповідачем не визнається оформлення у власність спадщини ОСОБА_5 позивачем.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав і вказав, що має право на частку, тому що надавав допомогу ОСОБА_5, а вона обіцяла укласти договір довічного утримання. Позивача він бачив, в квартирі, але не знав, що вона там проживала. Отже, відповідач заперечував факт постійного проживання ОСОБА_3 з 2011 р. у спірній квартирі та у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеська міська рада у своїх поясненнях у задоволенні позовних вимог просила відмовити з огляду на наступне. Матеріали справи не містять доказів спільного проживання позивача зі спадкодавцем. Позивач зареєстрована у смт. Тарутине Одеської області, та в матеріалах справи відсутні копії форми № 1, картки прописки форми (А), поквартирної картки (Б) або копія домової книги щодо спірної квартири. Крім того, суду не надано доказів ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Фотокопії особистих документів ОСОБА_5 (свідоцтво про народження, одруження, смерть), документів, що підтверджують понесення витрат на поховання, трудової книжки ОСОБА_3, правовстановлююча документація на квартиру, матеріалів спадкової справи, квитанцій про сплату комунальних послуг є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами, жодним чином не підтверджують спільного проживання зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Звернення до суду позивача є передчасним. Крім того, на переконання Одеської міської ради, ОСОБА_4 не є належним відповідачем, оскільки відсутні правовий спір між ним та позивачем. ОСОБА_4 не звертався з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та з позовом до ОСОБА_3 у судовому порядку. У названого відповідача відсутні докази, які б підтверджували ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, підтримку один одного морально і матеріально. На час відкриття спадщини ОСОБА_4 не проживав у спірній квартирі, а також не є родичем ОСОБА_5

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. завіреної належним чином копії спадкової справи № 25/2017, відкритої після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року клопотання представника позивача - ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Комунального підприємства «ЖКС «Черьомушки» відомості щодо складу сім'ї і реєстрації осіб в квартирі АДРЕСА_3 станом на 17 березня 2017 року.

На підставі пояснень сторін, наданих, досліджених і оцінених доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини.

Зі свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1995 р. № 3-12079, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням органа приватизації від 27.05.1998 р. № 119730, посвідчено, що квартира АДРЕСА_3, загальною площею 37,9 кв.м., дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Право власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН за № 279пр стор. 41 реєстр 132 від 19.08.1998 р. (а.с. 26, 30)

Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом № 3-2893 від 16.11.2010 р. ОСОБА_5 отримала спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_7,, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді ? частки у спірній квартирі та згідно Витягу про державну реєстрацію прав зареєструвала право власності на вказану частку за № 132 в книзі 756пр-176. (а.с. 27-28)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік померла ОСОБА_5, що підтвердждується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (актовий запис № 3024). (а.с. 15)

З Лікарського свідоцтва про смерть № 910 від 17.03.2017 р. видно, що смерть ОСОБА_5 настала вдома по АДРЕСА_3, причина смерті Атеросклеротична хвороба серця. (а.с. 16)

З заявою про прийняття спадщини від 08.11.2017 р. № 64 після смерті ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. звернулась ОСОБА_3 При цьому позивач вказала, що спадщину у вигляді квартири вона прийняла, оскільки мешкала із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2011 року. (а.с. 113)

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49784103 від 08.11.2017 р. після смерті ОСОБА_5 зареєстровано спадкову справу № 25/2017, номер у Спадковому реєстрі 61520543. (а.с. 14, 116)

За запитом у Спадковому реєстрі встановлено наявність двох заповітів ОСОБА_5: № 3-2850 від 12.11.2010 р. на користь ОСОБА_10 та № 3-1711 від 13.10.2014 р. на користь ОСОБА_11, посвідчені Сьомою одеською державною нотаріальною конторою. (а.с. 115)

Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. № 188/02-14 від 15.12.2017 р. повідомлено ОСОБА_3, що за її зверненням заведено спадкову справу № 25/2017, однак рішення про встановлення факту однією сім'єю не надано, а тому їй запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення зазначеного факту, або з позовом про захист її прав. (а.с. 13)

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 і 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповіт від імені ОСОБА_5 наявний, однак спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв. Тому спадкоємство її майна має здійснюватись за законом.

За загальним правилом, передбаченим ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3, стверджує, що вона відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В своїх пояснення ОСОБА_3 вказала на наступні обставини.

Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 29.01.2002 р. (а.с. 23)

Відповідно до довідки № 3564 від 25.09.2017 р., виданої Тарутинською селищною радою про те, що згідно картотеки зареєстрованих громадян в смт. Тарутине ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає з 2007 року за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 20-21)

ОСОБА_3 з 02.08.2010 р. зарахована продавцем магазину «Південна ніч», 06.03.2014 р. звільнена за власним бажанням. (а.с. 25)

Відповідно до акту від 14.02.2018 р. ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 вказали, що в парадній, в якій знаходиться квартира АДРЕСА_3, ОСОБА_3, з листопада 2011 року піклувалася, спільно проживала, мала спільний побут та вела спільне господарство з ОСОБА_5 (а.с. 12)

Клопотань про допит судом свідків ОСОБА_3 або її представником не заявлено.

ОСОБА_3 надано фотокопію свідоцтво про народження ОСОБА_5, фотокопію повторного свідоцтва про її одруження, фотокопію свідоцтва про поховання НОМЕР_2 ОСОБА_7, фотокопію пенсійного посвідчення та посвідчення ветерану праці ОСОБА_5, фотокопію трудових книжок ОСОБА_5, договору банківського вкладу. Крім того, позивачем надано квитанції про сплату комунальних послуг за квартиру ОСОБА_5, а саме від 14.09.2017 р., 17.08.2017 р., 14.09.2017 р., 06.04.2017 р., 27.06.2017 р., 11.069.2015 р., 28.10.2015 р., 25.12.2015 р., 25.09.2015 р., 01.07.2015 р., 28.10.2015 р., 09.02.2015 р., 02.10.2014 р., 26.03.2014 р., 28.06.2014 р., 26.03.2014 р., 01.12.2014 р., 28.10.2014 р., 28.06.2014 р., 02.10.2014 р., 26.12.2013 р., 28.11.2013 р., 25.09.2013 р., 26.07.2013 р., 23.08.2013 р., 25.09.2013 р., 27.02.2013 р., 26.03.2013 р., 14.12.2012 р., 26.12.2012 р., 26.06.2012 р., 26.06.2012 р., 26.12.2012 р., 25.04.2012 р., 12.03.2016 р., 07.07.2016 р., 07.07.2016 р., 30.12.2016 р., 25.03.2016 р. (а.с. 48-85, 88-92)

Відповідно до довідок (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 785 від 11.06.2018 р. та № 824 від 18.06.2018 р., картки прописки (форма А), поквартирної картки (форма Б), картки реєстрації особи, адресної картки ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, інші особи за вказаною адресою зареєстрованими або такими, що проживають не значаться. (а.с. 143. 160-166)

З Договору-замовлення від 18.03.2017 р. та рахунка-фактури від 18.03.2017 б/н, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_15, видно, що замовником у наданні послуги з копання могили для ОСОБА_5 значиться ОСОБА_3, вартість послуги становить 1650 грн. Підпис ОСОБА_3 у вказаному договорі відсутній. (а.с. 18-19)

Позовну заяву не визнає відповідач ОСОБА_4, який зареєстрований у АДРЕСА_2.

ОСОБА_16 направлено ОСОБА_3 письмову вимогу від 05.02.2018 р., у якій він вказав, що з літа 2011 р. знав ОСОБА_5 Причиною його спілкування з нею стало те, що у неї помер чоловік та вона потребувала фінансової допомоги та догляду. Метою його було укладення договору довічного утримання. Він надавав ОСОБА_5 посильну допомогу. У квартирі зустрічав ОСОБА_3 Зважаючи на те, що він може бути позбавлений на частку у спірній квартирі, ОСОБА_4 вимагав визнати його спадкоємцем четвертої черги, не вчиняти дій, які б свідчили про не визнання його спадкоємцем, просив, щоб позивач узгоджувала з ним дії щодо спадкового майна, в тому числі квартири.

У повторній вимозі від 07.03.2018 р. ОСОБА_4 заявив аналогічні вимоги та послався на такі ж обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не відноситься до будь-кого з осіб, вказаних в статтях 1260-1266 ЦК України, і які могли бути закликані до спадкоємства за законом, після смерті ОСОБА_5 Не є підставми для спадкування надання спадкодавцю допомоги, його обіцянка укласти договір довічного утримання.

Отже, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутній цивільно-правовий спір з приводу права на спадкування після смерті ОСОБА_5 Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Судом було роз'яснено позивачу ОСОБА_3 її право заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. ОСОБА_3 та її представником адвокатом ОСОБА_1 Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем - Одеською міською радою не заявлено. Сторона позивача заперечувала, що - Одеська міська рада є належним відповідачем по справі.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю з тих підстав, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 51, 76, 263-265, 354 ЦПК України, -

СУД

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКППНОМЕР_3) до ОСОБА_4, який проживає у АДРЕСА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 10 вересня 2018 року.

С У Д Д Я: