Справа № 129/367/18
Провадження № 22-ц/772/1637/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач: Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 рокуСправа № 129/367/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач), суддів: Ковальчука О.В, Зайцева А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_5, на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області, ухвалене у складі судді Ковчежнюка В.М. 31 травня 2018 року в м. Гайсин Вінницької області (повний текст рішення складений 31 травня 2018 року), -

встановив:

14 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду позовом до ОСОБА_4, за яким просила змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на дочок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ? частки усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1500 грн 00 к. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позовна заява мотивована тим, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів істотно збільшилися витрати на утримання дітей та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів не вистачає для належного матеріального забезпечення дітей.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на ? частину усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В решті позовних вимог відмолено.

Рішення мотивоване тим, що нижня межа стягуваних з відповідача аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить існуючій на тепер законодавчо визначеній нижній межі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що порушує право дітей на належне матеріальне забезпечення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права,

недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка не навела, а суд, відповідно, не встановив визначених статтею 192 Сімейного Кодексу України (далі СК України) підстав для зміни розміру аліментів. Законодавча зміна мінімального розміру аліментів до таких підстав не відноситься.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подавала.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди , у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Гайсинський районний суд Вінницької області, за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по ? частині його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017, року внесені зміни до частини другої статті 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліментні правовідносини це триваючі правовідносини. Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним і у випадку виникнення відповідних підстав може бути змінений за рішенням суду. Прийняття закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів до мінімальної межі на рівні не нижчому, ніж встановлений законом.

До таких по суті висновків дійшов і Верховний у постанові від 03 травня 2018 року (провадження № 61-11279св18).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (пункт 3 частини першої статті 176 ЦПК України) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Керуючись статтями 351, 367, 368, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_5, залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ О.В. Ковальчук

/підпис/ А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк