АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1535/18 Номер провадження 22-ц/786/1792/18Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк")

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 червня 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року Банк звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що ОСОБА_4звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву №б/н від 24.06.2016року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підписом у заяві. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4помер. При цьому, станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 24.06.2016 року становила 7715,45, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, та складається з наступного: - 5401,19 грн. - тіло кредиту; - 2064,26 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; -250,00 грн. - нараховано пені.

Вказують, що до спадкоємця позичальника ОСОБА_4, яким є ОСОБА_3, котрий постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від її прийняття в порядку ст.1268 ЦК України, перейшли в спадщину, зокрема, і кредитні зобов'язання померлого.

З урахуванням наведеного прохали стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку вказану суму боргу та вирішити питання судових витрат.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерціний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

З цим рішенням не погодилось АТ КБ «ПриватБанк», представник якогоу поданій апеляційній скарзі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів скарги зазначають, що, оскільки ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини проживав із спадкодавцем (позичальником) і не відмовився від прийняття спадщини, то можна вважати, що відповідач її прийняв та до її складу входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого ОСОБА_4

Вказують, що, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що спадкоємець позичальника звернувся із заявою про відмову від спадщини, то, з урахуванням положень ст. 1268 ЦК України, відсутність у відповідача свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в позові.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.06.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 8000,00 грн. (а.с.7).

Згідно актового запису №1918 від 17.12.2016 року, складеного Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, а.с.44).

З відповіді Завідуючої Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою І.М. Сороколат від 02.08.2017 року 1275/02-14 вбачається, що спадкоємці позичальника ОСОБА_4 з будь-якими заявами щодо спадкових прав до нотаріальної контори не звертались (а.с.48).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_4 перед Банком за кредитним договором №б/н від 24.06.2016 року становила 7715,45, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 5401,19 грн. - тіло кредиту; - 2064,26 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; -250,00 грн. - нараховано пені (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, який є сином померлого позичальника, тобто спадкоємцем першої черги, місцевий суд виходив із того, що позивачем не надано доказів, що відповідач прийняв спадщину після померлого батька та отримав свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого до нього не перейшли спадкові права, до яких входили б і кредитні зобов'язання померлого.

Підставою відмови є також і те, що позивачем не надано жодного доказу, що між позивачем та відповідачем укладався кредитний договір, даний факт також не спростовано Банком, що свідчить про відсутність будь яких цивільних прав чи обов'язків між сторонами по справі.

Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_4 кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про отримання кредиту (а.с.7) та фактом виконання його умов, згідно розрахунку заборгованості (а.с.6).

При цьому висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано жодного доказу, що між позивачем та відповідачем укладався кредитний договір, що свідчить про відсутність будь яких цивільних прав чи обов'язків між сторонами по справі, є безпідставним, оскільки договірні зобов'язання за кредитним договором №б/н від 24.06.2016 року виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_4, а у зв'язку зі смертю останнього, в порядку правонаступництва, перейшли до його спадкоємців. При цьому, укладення будь-яких додаткових договорів нормами чинного цивільного законодавства у такому випадку не передбачено.

Так, з Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №б/н від 24.06.2016 року позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, порушив його умови, не здійснював погашення заборгованості у встановлені кредитним договором порядку та строки, у зв'язку з чим станом на дату його смерті заборгованість ОСОБА_4перед Банком становила 7715,45грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 5401,19 грн. - тіло кредиту; - 2064,26 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; -250,00 грн. - нараховано пені (а.с.6).

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Відповідно до ст.ст.608,1218,1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті обов'язки, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Частиною другою статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України cпадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Також, необхідно враховувати, що зазвичай підставою спадкування є вольовий акт (окрім деяких винятків), який спадкоємець свідомо вчиняє, ухваливши рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи, яка є спадкоємцем, не відмовився від прийняття спадщини.

При цьому, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, але і його обов'язків за певними зобов'язаннями.

Приймаючи у спадщину зобов'язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов'язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов'язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44).

22.07.2017 року Банком було направлено Претензію кредитора до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори щодо включення їх кредитних вимог до спадкової маси, про що зробити запис в Книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 8715,45 грн. (а.с.47).

З відповіді Завідуючої Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою І.М. Сороколат від 02.08.2017 року 1275/02-14, вбачається, що спадкова справа після спадкодавцяОСОБА_4 не заводилася(а.с.48).

В подальшому, 21.10.2017 року Банком направлено ОСОБА_3 Лист-претензію з вимогою погашення існуючої заборгованості позичальника ОСОБА_4 в розмірі 8715,45 грн (а.с.49).

З аналізу наведених вище вимог закону вбачається, що для покладення на спадкоємця обов'язку по сплаті кредитної заборгованості спадкодавця необхідно, зокрема, встановити наявність чи відсутність у спадкоємця спадкового майна, в межах якого ОСОБА_3 має відповідати перед банком за успадкованими зобов'язаннями за кредитним договором, чого всупереч вимогам закону місцевим судом зроблено не було.

При цьому, позивачем не доведено та не встановлено місцевим судом на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості, дійсних на момент відкриття спадщини, якої саме черги спадкування (не надано, наприклад, свідоцтва про народження відповідача тощо), не встановлено повного кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4, які прийняли чи не прийняли спадщину після нього.

Згідно даних Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 19.04.2018 року №2135/01-27 (а.с.66) та відомостей з паспортів позичальника ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 (а.с.42-43)., зареєстрованим місцем їх проживання є: АДРЕСА_1.

Проте, факт спільного місця реєстрації позичальника ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 за відповідною адресою, не може свідчити про їх спільне проживання, з урахуванням положень ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та факт прийняття останнім спадщини після померлого ОСОБА_4, внаслідок ненаписання відмови від неї.

Також, позивачем не доведено, а місцевим судом не встановлено, що відповідач за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наявних документів неможливо встановити час, протягом якого позичальник та відповідач проживали за встановленою адресою, а, відповідно, чи було це місце проживання спільним для них.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 червня 2018 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 червня 2018 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимогПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ О.Ю. Кузнєцова

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун