Справа № 219/6372/18
Провадження № 2/219/2192/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2018 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління молодіжної політики та і справах дітей Бахмутської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
18 червня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, місце проживання якої: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2, та ОСОБА_3, місце проживання якої: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3, звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, останнє відоме суду місце проживання якого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4, в якій просять: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовної заяви позивачами зазначено, що їм на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач по справі, який є сином позивача - ОСОБА_3, та з січня 2014 року у зазначеній квартирі не проживає, оскільки зібрав усі свої речі та поїхав до Російської Федерації, де отримав громадянство, навчається та проживає. З причин формальної реєстрації ОСОБА_4 у квартирі позивачі вимушені нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, вони також позбавлені можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернулись до суду з зазначеною позовною заявою.
Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
30 серпня 2018 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 27 вересня 2018 року для виклику позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4
Ухвалою від 27 вересня 2018 року відкладено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 11 жовтня 2018 року для виклику позивачів та відповідача.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв'язку, а також у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання також не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
До судового засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом вручення судової повістки безпосередньо у суді під розписку. Від головного спеціаліста-юрисконсульта Управління молодіжної політики та і справах дітей Бахмутської міської ради Підгайної В.В.на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона просить розгляд справи проводити без її участі та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 22 травня 1993 року Госпрозрахунковим бюро з приватизації житла при виконкомі Артемівської міської Ради народних депутатів (а.с. 14).
При цьому, згідноІнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 27 вересня 2018 року за № 139307402 відомості щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 58).
Згідно довідки № 1770 від 15 червня 2018 року, виданої керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В. та паспортистом Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» ОСОБА_8, вбачається, що у житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані з 08 лютого 2006 року: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у довідці зазначений онуком позивача (а.с. 16).
З акту від 04 червня 2018 року, складеного комісією у складі: бухгалтера Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» ОСОБА_9 та паспортиста Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» ОСОБА_8, який затверджений керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В., вбачається, що під час перевірки зазначеною комісією паспортного режиму квартири АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зазначеній квартирі не проживає з січня 2014 року по день складання акту, що підтверджують сусіди: ОСОБА_10 (квартира НОМЕР_6), ОСОБА_11 (квартира НОМЕР_7) та ОСОБА_12 (квартира НОМЕР_8) (а.с. 15).
З доданої позивачами до позовної заяви копії паспорта громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_5, виданого відділом УФМС Росії у Республіці Башкортостан у місті Бєлорєцьк 28 грудня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець міста Бєлорєцьк Республіки Башкортостан, зареєстрований з 18 серпня 2014 року за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17).
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.
Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім'ї наймача або членів його сім'ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.
У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Враховуючи, що неповнолітній відповідач був зареєстрований у належній позивачам квартирі за їх згоди, а на даний час зареєстрований у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, з огляду на що суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою:АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко