Справа № 139/574/18
Провадження № 2/139/258/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» Ткача Ю.А.

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з 27 лютого 2007 року перебувають у договірних правовідносинах на підставі Кредитного договору № VIUWGL02021216, предметом якого є кредитні кошти в іноземній валюті на купівлю нерухомості з терміном повернення до 25 лютого 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 28 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якої є житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами під АДРЕСА_1.

В порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі рішення № 31247297 приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни від 06 вересня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк».

11 червня 2018 року позивач звернулася до суду з вимогою визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 вересня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Бєлою Оксаною Миколаївною та стягнути з відповідачів у рівних частках на його користь судові витрати.

14 червня 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 27).

06 липня 2018 року відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна подала відзив на позов (а.с. 30-39), суть якого зводиться до того, що вказаний позов підлягає до розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просила закрити провадження.

18 липня 2018 року судом отримано відзив на позов відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 40-41). Так, з цього відзиву слідує, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, Банк скористався правом, передбаченим ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та п. 29 Договору іпотеки між сторонами від 28.02.2007. Повідомлення про намір реєструвати право власності на предмет іпотеки за Банком ОСОБА_1 отримала 01 серпня 2016 року, мовчазною згодою підтвердила згоду на відчуження предмету іпотеки, а тому 06 вересня 2016 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. на підставі відповідної заяви Банку та інших необхідних документів прийняла рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Банком.

Ухвалою суду від 18 липня 2018 року (а.с. 48-49) було задоволено клопотання представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Ткача Ю.А. (зворот а.с. 41) про витребування доказів. Ця ухвала була виконана 26 липня 2018 року (а.с. 56-77).

Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року (а.с. 81) підготовче провадження було закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 29 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та суду пояснила: Вона є позичальником та іпотекодавцем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 27 лютого 2007 року. Предметом іпотеки є її житловий будинок з господарськими та будівлями АДРЕСА_1. Вона належним чином до певного часу виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, а в даний час виконує рішення Мурованокуриловецького районного суду від 29 жовтня 2015 року. Однак в березні 2018 року їй стало відомо, що 01.09.2016 року приватним нотаріусом Бєлою О.М. було зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк». Стверджує, що жодного повідомлення про вказану перереєстрацію права власності на її адресу не надходило ні від приватного нотаріуса, ні від Банку. Вважає, що Банк умисно ввів в оману нотаріуса, а нотаріус належно не виконала свої обов'язки і не перевірила документи, а тому просить визнати протиправним рішення нотаріуса про реєстрацію права власності на її житловий будинок за Банком і скасувати його.

Представник позивача (а.с. 25) адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні 13 вересня 2018 року додатково пояснила: Кредит позивач отримала на споживчі цілі, ОСОБА_1 не має у власності іншого, крім житлового будинку по вулиці Гагаріна, 1 в смт Муровані Курилівці, житла, цей будинок є місцем постійного проживання її сім'ї, в тому числі малолітньої дитини, а тому, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», він не міг бути примусово відчужений без згоди власника.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Ткач Юрій Анатолійович (а.с. 42), який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, вважає, що позов є недоведеним належними доказами, оскільки сторона позивача не довела, що ОСОБА_1 не отримувала повідомлення про намір на підставі умов договору іпотеки зареєструвати за Банком право власності на іпотечний будинок у разі, якщо не ліквідує існуючу заборгованість за кредитним договором. Наголосив, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки перехід права власності на предмет іпотеки перейшов у позасудовому порядку, а також, що кредитні кошти в іноземній валюті ОСОБА_1 отримала саме на придбання житлового будинку - предмету іпотеки. Просив відмовити в позові.

Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце його проведення (а.с. 98).

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, з врахуванням думки учасників справи, що з'явилися до суду, а також обставини, що при цьому не будуть порушені їх права та інтереси, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача Бєлої О.М.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

27 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір № VIUWGL02021216 (а.с. 10-13), предметом якого є грошові кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 9790 доларів США на купівлю нерухомості. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором ОСОБА_1 28 лютого 2007 року уклала з ПАТ КБ»ПриватБанк» договір іпотеки житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 29 жовтня 2015 року (а.с. 18-21), яке набрало чинності 10 листопада 2015 року, доведено, що ОСОБА_1 порушила свої зобов'язання за кредитним договором з ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим з неї було достроково стягнено заборгованість за договором в розмірі 9161,99 долара США (209685,80 гривень). Довідкою начальника Мурованокуриловецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 146 від 21 березня 2018 року (а.с. 17) доведено, що ОСОБА_1 станом на 21 березня 2018 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконавчим документом, виданим на підставі згаданого вище судового рішення, в сумі 188556 гривень. Такий факт не заперечує і сама позивач, яка в судовому засіданні заявила, що зобов'язання за кредитним договором вона не виконує, а лише ВДВС у примусовому порядку стягує з її заробітної плати заборгованість на підставі судового рішення.

Отже, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором з ПАТ КБ «ПриватБанк».

Із матеріалів, які стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Бєлою О.М. реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (а.с. 57-77), зокрема, повідомлень Банку іпотекодавцю № 985 та № 985/1 від 28 липня 2016 року (а.с. 64, 65), ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 повідомлення про наявність заборгованості за кредитним зобов'язанням, пропозиція на протязі 30 днів усунути порушення зобов'язання та повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Банку права власності на предмет іпотеки.

Ці повідомлення ОСОБА_1 отримала 01 серпня 2016 року, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого повідомлення (а.с. 74), що також міститься в матеріалах реєстраційної справи.

Отже, цим документом спростовується твердження позивача, викладене у позовній заяві та в поясненнях суду про те, що вона не отримувала таких повідомлень від Банку. Заява ОСОБА_1 в суді про те, що в розписці про отримання повідомлень стоїть не її підпис, не доведена належними і допустимими доказами, як того вимагає ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» регулюється порядок позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, які визначають можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Договором іпотеки між сторонами передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», який визначає порядок передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно..... № 114725152 від 21 лютого 2018 року (а.с. 22-23) слідує, що на підставі рішення № 31247297 від 06.09.2016 приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, за ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону визначено, що державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено порядок проведення державної реєстрації прав. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Крім того, згідно до п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З копії реєстраційної справи № 228 від 01.09.2016 (а.с. 57-77) слідує, що заявник-іпотекодержатель надав нотаріусу всі необхідні документи для реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, підписаного сторонами договору іпотеки від 27 лютого 2007 року. 06 вересня 2016 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна з дотриманням вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень прийняла рішення № 31247297 продержавну реєстрацію прав та обтяжень, зокрема, права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо обґрунтувань позивача про неможливість переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя у зв'язку з приписами ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», суд вважає їх суб'єктивним тлумаченням відповідних норм Закону, яке суперечить їх офіційному тлумаченню та іншому законодавству.

Так, відповідно до підпункту 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Умовами кредитного договору № VIUWGL02021216 від 27 лютого 2007 року (а.с. 10-13), зокрема, п. 1.1. доведено, що ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в іноземній валюті на придбання нерухомого майна. Тобто кредитні правовідносини між сторонами не виникли з приводу споживчого кредиту.

Крім того, безпідставними є доводи сторони позивача про те, що приватним нотаріусом Бєлою О.М. не дотримано вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У даних правовідносинах звернення стягнення на житловий будинок позивача як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки ОСОБА_1 надала іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя, про що свідчить підписання нею, в тому числі пунктів 24-29, умов договору іпотеки від 27 лютого 2007 року. Цими умовами іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмета іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Тобто, реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснена за згодою ОСОБА_1 що висловлена у пунктах 24-29 договору іпотеки, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 645/5280/16-ц.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Одночасно, суд не вважає обґрунтованими заперечення відповідача приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни (а.с. 30-36) про те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, бо випливає із її повноважень як державного реєстратора, що у межах спірних правовідносин діяв як суб'єкт владних повноважень.

Однак, судом встановлено, що спірні правовідносини пов'язані із виконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотеки), а позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на протиправність позбавлення її права власності. Тому суд переконаний, що цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеного, зокрема, у рішенні від 11 квітня 2018 року у справі № 826/366/16-ц.

До судових витрат, відповідно до ч. 1 та пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать, зокрема, судовий збір, витирати на професійну правничу допомогу, витрати, пов'язані із проведенням експертиз. Відповідно до частин 1 і ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд за результатами розгляду справи прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, а тому понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову до суду судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись: ст.ст. 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 1, 10, 18, 20, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 відмовити в позові до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування рішення № 31247297 приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни від 06 вересня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ____________

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 вересня 2018 року.