Справа № 573/1109/18
Номер провадження 2/573/389/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

10 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованій та проживаючій за адресою: 42345, Сумська область, Сумський район, село Великі Вільми, вулиця Шкільна, будинок 65-а) у задоволенні позову до ОСОБА_2 (зареєстрованій за адресою: 41858, Сумська область, Білопільський район, село Бобрик, вулиця Центральна, будинок 24), треті особи: виконавчий комітет Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (місце знаходження: 41858, Сумська область, Білопільський район, село Бобрик, вулиця Центральна, 28), приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_3 (місце знаходження: 41800, АДРЕСА_1) про визнання заповіту недійсним відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Справа № 573/1109/18

Номер провадження 2/573/389/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

10 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту від 14 листопада 2016 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Білопільського району під реєстровим номером 55, складеного від імені ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що її брат ОСОБА_4 14 листопада 2016 року склав заповіт на ім'я відповідача. На момент складення заповіту він через алкогольну залежність не міг контролювати свої дії, оскільки за останні роки до смерті зловживав спиртними напоями, вів жебрацький спосіб життя, не міг протидіяти тиску та легко піддавався на всілякі обіцянки. Вважає, що алкогольна залежність та умови в яких опинився ОСОБА_4 впливали на його здатність керувати своїми діями та адекватно їх сприймати, а тому просить суд заповіт ОСОБА_4 від 14 листопада 2016 року, складений на користь ОСОБА_2, визнати недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили у задоволенні позову відмовити за відсутністю підстав для визнання заповіту недійсним. В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що ОСОБА_4 усвідомлював значення своїх дій та керував ними під час складання заповіту, його волевиявлення було добровільним.

Представник третьої особи виконавчого комітету Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району в судове засідання не прибув, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи.

Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, її представника - адвоката ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2, її представника - адвоката ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно зі статтею 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними" правила статі 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий розлад, нервове зворушення, тощо). Розгляд вимог про визнання заповіту саме з цих підстав здійснюється з урахуванням як висновку судово - психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що саме в момент складання заповіту особа не розуміла значення своїх дій і не могла ними керувати.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Під час підготовчого засідання позивачу та її представнику судом було роз'яснено право заявити клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, на що останні відмовились.

Судом встановлено, що 20 вересня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 5).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2, відповідачу у справі. Заповіт був посвідчений 14 листопада 2016 року секретарем виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №55. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а. с. 10, 28).

Спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є сестра ОСОБА_1, а ОСОБА_2, яка є дружиною брата померлого ОСОБА_4, є спадкоємцем за заповітом.

Як вбачається зі спадкової справи, ОСОБА_2 11 жовтня 2017 року звернулась із заявою до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом (а. с. 24).

ОСОБА_1, в свою чергу, 09 листопада 2017 року звернулась із заявою до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4 за законом (а. с. 29).

Звертаючись до суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним, позивач вказувала, що померлий ОСОБА_4 на час складання заповіту через алкогольну залежність не міг керувати своїми діями, волевиявлення останнього не було вільним та не відповідало його волі. Про існування заповіту не знала та брат про це ніколи не говорив.

Але в судовому засіданні позивач зазначила, що дізналась про складання братом заповіту на користь невістки ОСОБА_2 ще у листопаді 2016. Це її влаштовувало, бо вважала, що невістка і брат ОСОБА_12 доглядатимуть за ОСОБА_4 до смерті.

Також вона знала, що попередній заповіт брат склав на користь троюрідної сестри Гетьманської, у якої проживав близько 11 років. Її це теж влаштовувала, бо брат у неї жив, вона піклувалась про нього, а він допомогав їй по господарству.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 також наполягала на тому, що її брат ОСОБА_4 за життя страждав на алкогольну залежністть, тому поводив себе не адекватно, не розумів, что робить. Але на підтвердження зазначеного будь-яких доказів не надала.

Так, свідок ОСОБА_8 суду зазначила, що за життя ОСОБА_4 постійно зловживав спиртними напоями, бродив по селу, спав по заброшених хатах, деградував як особистість. Так як він вів такий спосіб життя, тому його не можна вважати нормальною та адекватною людиною. При цьому вона зазначила, що за життя рідко бачила ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 суду зазначив, що в село Бобрик Білопільського району, де мешкав покійний ОСОБА_4, він приїздив разів 10 з ОСОБА_1, яка є його сусідкою. Майже ніколи ОСОБА_4 вдома вони не заставали, за весь час рази 2 його лише застали. Про стан здоров'я ОСОБА_4 сказати нічого не може, знав, що він випивав.

Свідок ОСОБА_10, який є двоюрідним братом ОСОБА_4І та ОСОБА_1, суду пояснив, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями. За останні 3 роки до смерті він тричі приїздив до нього додому в м. Ворожба Білопільського району, останній раз - за півроку до смерті, був тоді тверезий, нормальний. Сказав, що працював на циган, а зараз від них втік. Анатолій також попросив гроші на квиток, щоб доїхати до додому в с. Бобрик. Гроші йому не дав, бо вважав, що він їх проп'є, а додому так і не доїде. Тому на своєму власному автомобілі відвіз ОСОБА_4 в село і передав його дружині двоюрідного брата ОСОБА_9 - ОСОБА_2.

Таким чином, допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що заявлені були позивачем, не спростували того, що ОСОБА_4 під час укладення заповіту мав необхідний обсяг дієздатності.

Також судом встановлено, що за життя на обліку ні у лікаря нарколога, ні у лікаря психіатра ОСОБА_4 не перебував.

Як зазначила суду свідок ОСОБА_11, вона працює секретарем виконавчого комітету Бобрицького старостату Білопільського району, раніше це була Бобрицька сільська рада, і в її обов'язки входить посвідчення заповітів. Восени 2016 року до неї підійшов ОСОБА_4 і сказав, що хоче переписати заповіт. Вона йому пояснила, які потрібно принести для цього документи, а також сплатити судовий збір. Через декілька днів після цієї розмови він прийшов в сільську раду з усіма необхідними документами і сказав, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_2 Прийшов він сам, його ніхто не супроводжував, при цьому він був тверезий, адекватний і ніяких сумнівів щодо його дієздатності у неї не виникло. Вона перевірила всі необхідні документи, роз'яснила ОСОБА_4, що новий заповіт скасовує попередній заповіт, який вона теж посвідчувала. Також вона роз'яснила йому, що все його майно після його смерті перейде до невістки ОСОБА_2, на яку він хотів скласти заповіт, а у нього ще є рідні брат та сестра. ОСОБА_4 сказав, що він заповіт хоче скласти саме на ОСОБА_2, але причин цьому не пояснював. Вона склала заповіт, ОСОБА_4 його прочитав і підписав. Під час складання заповіту в кабінеті, окрім неї та ОСОБА_4, нікого не було.

Не довіряти даному свідку у суду немає підстав, оскільки ні родинних, ні неприязних стосунків з позивачем та відповідачем немає, що підтвердили останні в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач не довела суду, що волевиявлення ОСОБА_4 під час складання заповіту не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, що він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними внаслідок постійного вживання алкоголю.

Сам факт постійного зловживання спиртними напоями ОСОБА_4 належними та допустимими доказами теж не підтверджується.

А висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину суд повинен робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Саме така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України №6-9цс12 від 29 лютого 2012 року та в постанові Верховного Суду №1111/4895/12 від 06 березня 2018 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним заповіту від 14 листопада 2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бобрицької сільської ради під реєстровим номером 55, складеним ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованій та проживаючій за адресою: 42345, Сумська область, Сумський район, село Великі Вільми, вулиця Шкільна, будинок 65-а) у задоволенні позову до ОСОБА_2 (зареєстрованій за адресою: 41858, Сумська область, Білопільський район, село Бобрик, вулиця Центральна, будинок 24), треті особи: виконавчий комітет Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (місце знаходження: 41858, Сумська область, Білопільський район, село Бобрик, вулиця Центральна, 28), приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_3 (місце знаходження: 41800, АДРЕСА_1) про визнання заповіту недійсним відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя