У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 01.08.2018 року заявником подано до суду уточнену заяву, відповідно до якої останній просив встановити факт усиновлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.Зобов'язати Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, внести зміни в актовий запис про народження №1073 від 28.09.1960 року складений - Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області на ОСОБА_2 Прізвище дитини «ОСОБА_2» змінити на «ОСОБА_2», по - батькові дитини «ОСОБА_2» змінити на «ОСОБА_2», в графі батько: замість «ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, національність росіянин» вказати «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, національність росіянин».

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_5 вказував на те, що народився в м. Станіслав, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Його рідною матір'ю є ОСОБА_6, національністю єврейка, однак документів про народження ОСОБА_6 не збереглося. ОСОБА_6, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, шлюб яких було розірвано 14.10.1966 року. Свідоцтво про укладення шлюбу на даний час не збереглось. Заявнику стало відомо, що ОСОБА_4, являється його біологічним батьком, оскільки він народився в період перебування у шлюбі між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Документи про реєстрацію народження заявника від даного шлюбу не збереглися. 12.12.1966 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Калінінським відділом РАЦС. 17.11.1967 року мати заявника - ОСОБА_6 отримала повторне свідоцтво про народження заявника, однак в графі батько записаний - ОСОБА_3, з урахуванням чого заявник зробив висновок, що ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу з його матір'ю усиновив заявника, в зв'язку з чим і було змінено його прізвище та по-батькові. 01.10.2002 року ОСОБА_6 померла. Звернувшись до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з проханням видати свідоцтво про народження від першого шлюбу матері з гр. ОСОБА_4, заявник отримав відмову з досиланням на тайну усиновлення. 31.05.2018 року заявник отримав оригінал повторного свідоцтва про його усиновлення серії НОМЕР_1 від 12.04.2018 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засіданні не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшло клопотання від 01.08.2018 року про можливість розгляду заяви у його відсутність. Вимоги уточненої заяви підтримує та просить суд винести рішення про задоволення його заяви.

Заінтересовані особи: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або спорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що заявник просить встановити факт усиновлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та зобов'язати Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, внести відповідні зміни в актовий запис про народження №1073 від 28.09.1960 року, що складений Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області на ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто окреме провадження - це один з видів проваджень у суді першої інстанції, де розглядається визначене судом коло справ, загальною рисою яких є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до розяснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду. Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану тощо). Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобовязаний зясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов'язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Якщо після смерті одного з батьків дитини або розірвання шлюбу з особою, визнаною судом недієздатною, другий з батьків дитини вступив у повторний шлюб і його дружина, чоловік у повторному шлюбі бажають усиновити дитину, баба, дід дитини з боку того з батьків, хто помер або визнаний недієздатним, рідні брати, сестри дитини мають право подати до суду заяву про збереження між ними та дитиною, яку усиновлюють, правового зв'язку. Суд розглядає таку заяву одночасно із заявою про усиновлення і задовольняє її, якщо це відповідає інтересам дитини. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (стаття 233 СК України).

Згідно з вимогами ст.236 СК України, усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене без згоди дитини та батьків, якщо така згода була необхідною; якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, які виникають у результаті усиновлення (фіктивне усиновлення); якщо воно було проведене на підставі підроблених документів; у разі відсутності згоди на усиновлення осіб, зазначених у статтях 220-222 цього Кодексу; якщо одним із подружжя усиновлена дитина другого з подружжя, якщо буде встановлено, що на момент усиновлення другий із подружжя не мав наміру продовжувати з ним шлюбні відносини.

У відповідності зі ст. 237 СК України усиновлення, визнане недійсним, анулюється з моменту його здійснення, у разі визнання усиновлення недійсним припиняються права та обов'язки, які виникли раніше і встановлені законом для усиновлювача, його родичів та усиновленої дитини, відновлюються права та обов'язки між дитиною, її батьками та іншими родичами за походженням, відновлюються прізвище, ім'я та по батькові дитини, які вона мала до усиновлення.

Із заяви про встановлення юридичного факту, вбачається, що фактично заявник просить скасувати усиновлення, враховуючи, що однією із вимог заявника є внесення змін до актового запису про його народження, зокрема він просить суд внести відомості про його батька інші, а ніж внесено на даний час до актового запису, отже виникає спір про право між особою, яка усиновила заявника та заявником, з приводу усиновлення в тому числі щодо прав та обовязків усиновленого та усиновителя та правових наслідків усиновлення.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 247, 256, 258-261, 263, 264, 293 ЦПК України, ст.ст. 207, 232, 233, 236, 237 СК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н.Г. Таран