печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2018 р. суддя Печерського районного суду міста Києва Писанець В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: приватне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в порядку цивільного судочинства через свого представника - адвоката ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, вимогами якого є скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В обґрунтування вказаного позову представником позивача вказано на наступні обставини. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2015 року у справі № 761/9110/15-ц було тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 внаслідок наявності невиконаних зобов'язань покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2013 року у справі № 2-3315/11. В межах відкритого на підставі вказаного рішення виконавчого провадження позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, однак, йому було відмовлено. Вказуючи на те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру боржників станом на момент подання позову відносно позивача взагалі відсутні відкриті виконавчі провадження, а відтак він вважає, що заходи забезпечення виконавчого провадження повинні бути скасовані шляхом зняття тимчасової заборони для позивача у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2018 року, яка набрала законної сили 03 серпня 2018 року передано справу за вказаним позовом за територіальною підсудністю до Печерського районного суду міста Києва, яку отримано судом 31 серпня 2018 року.

Того ж дня визначено суддю для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII ЦПК України, та 01 вересня 2018 року передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано питання щодо тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно із ст. 8 Закону рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб з питань виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального Кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачено ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Разом з тим, згідно із п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови: про повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон № 606-XIV); закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону № 606-XIV; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів. Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до ГЦОС ДПС.

Таким чином, питання щодо зняття заборони тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Відповідно до Узагальнень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року та Узагальнень про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України (чинна норма ст. 441 ЦПК України). На підставі цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, встановленому ЦПК, щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою. Оскільки інші процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України) не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України, ст. 377-1 ЦПК (чинна норма ст. 441 ЦПК України) є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, вирішення питань щодо зняття тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не віднесено до компетенції суду.

Ураховуючи, що окрім ЦПК України, інші процесуальні кодекси України (ГПК України, КАС України), не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України, а питання щодо зняття такого обмеження не врегульовано жодним процесуальним кодексом України і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», та враховуючи, що повноваження щодо зняття заборони тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови, суд приходить до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, особа, яка вважає, що діями державного виконавця щодо відмови у знятті тимчасового обмеження у праві виїду за межі України, порушено її права чи свободи, вправі звернутися до суду із відповідною скаргою згідно із ст. 447 ЦПК України в порядку цивільного судочинства.

В позовній заяві позивач не оскаржує дії державного виконавця щодо відмови у знятті з нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а просить суд винести рішення, яким скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалу суду.

Крім того, позивач зазначаючи відповідачем Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, жодних вимог до нього не заявляє, однак суд вважає необхідним роз'яснити, що вимоги до суб'єкту владних повноважень вирішуються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження у справі у зв'язку із неможливістю вирішення даного питання в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: приватне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до апеляційного суду міста Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. А. Писанець