У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши позовну заяву керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури до ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування п.1.30 рішення 27 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради №1882 від 09.11.2015 року, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування п.1.30 рішення 27 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради №1882 від 09.11.2015 року, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державну реєстрацію права власності.

Дослідивши зміст поданого позову з додатками, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст.175 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Розділ IV Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, ст. 23, що встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Суд вважає, що прокурором належним чином не підтверджено обґрунтування щодо наявності підстав для представництва в інтересах держави. Крім того, з доданих до позовної заяви матеріалів, не підтверджується факт повідомлення прокурором суб'єкта владних повноважень про представництво.

Крім цього, прокурор звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в тому числі право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що подана прокурором позовна заява підлягає поверненню прокурору, оскільки така не містить чітких та обґрунтованих підстав, з дотриманням встановленої процедури, для звернення прокурора до суду з вказаним позовом.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст. ст. 56, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури до ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування п.1.30 рішення 27 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради №1882 від 09.11.2015 року, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державну реєстрацію права власності - повернути прокурору.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя В.М. Малюк