ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/999/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2018 до суду звернулася ОСОБА_1 (далі Позивач) з позовом до Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13.11.2016 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області; земельної ділянки, площею 4,1463 га переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хутірської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ДП № 103929.

За життя її мати залишила заповіт від 02 грудня 1986 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чаплинської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 135. Відповідно до заповіту все належне їй майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1

09.10.2016 вона вже отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,1463 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно, що залишилося після смерті її матері. Звернувшись до приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на майно померлої 13.11.2016 ОСОБА_2, отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві.

З огляду на викладене Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, після померлої 13.11.2016 матері ОСОБА_2, яке складається з: житлового будинку № 17, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області у порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, надалі надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.64).

Відповідач Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився, проте надав до суду заяву, про розгляд справи за відсутності їхнього представника, у зв`язку з довірою до суду (а.с. 59).

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши усі надані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13.11.2016 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 720242, видане 15.11.2016 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку літ. "А-1" загальною площею 45,9 кв.м., житловою 33,8 кв.м.; допоміжною 12,1 кв. м.; "Б-1" погрібу із входом; "Г-1" літньої кухні/сараю; "В-1" сараю; "Д"-1 вбиральні; "Е-1" літнього душу; №1 огорожі; який розташований на земельній ділянці за адресою: с. Хутірське вул. Шкільна, 17 Петриківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до заповіту вчиненого 02.12.1986, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чаплинської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 135, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.12).

Звернувшись до приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Позивачу постановою нотаріуса від 08.06.2018 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_2, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с. 13).

Позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно померлого.

Зазначене також узгоджується з листом Приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 щодо надання інформації, від 06.08.2018 року № 367/02-14, з якого вбачається, що на майно ОСОБА_2, померлої 13.11.2016 року, заведена спадкова справа 26/2017 за заявою від 20.07.2017 від ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Інших заяв не надходило. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем (а.с.60).

Тобто, будь-яких інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає, доказів в спростування даних обставин матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Право фізичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В підтвердження того, що вказаний житловий будинок належав померлій ОСОБА_2, Позивачем долучено до матеріалів справи копію довідки від 01.08.2018 виданою виконавчим комітетом Петриківської селищної ради, згідно якої рішенням № 511 16 сесії 23 скликання від 22 грудня 2000 року ОСОБА_2 було надано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,40 га, з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Хутірське вул. Шкільна, буд. 17 (а.с. 53).

Крім того, як доказ до матеріалів справи долучено облікову картку обєкта погосподарського обліку за 2016-2020 роки, де зазначено, що саме ОСОБА_2 є головою домогосподарства з реєстрацією місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-20); довідку від 01.08.2018 виданою виконавчим комітетом Петриківської селищної ради, про те, що ОСОБА_2 до дня смерті дійсно була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до запису погосподарської книги с. Хутірське Петриківської селищної ради за № 7 на 2016-2020 роки (а.с. 54).

Суд зазначає, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на той час регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином судом встановлено, що право власності у ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район с. Хутірське вул. Шкільна буд. 17 виникло, не дивлячись на відсутність даних в ОКП ''Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації''.

За таких обставин, Позивачем обгрунтовано належність спірного будинку його матері ОСОБА_2, яка заповіла його Позивачу, але в останньої відсутні правовстановлюючі документи.

Поза тим, з вище згаданого листа Приватного нотаріуса Петриківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, судом встановлено, що 09.10.2017 Позивачу вже видане Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з земельної ділянки, після смерті ОСОБА_2

Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив з наступного.

Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 ''Захист права власності ЦК України та Книгою Шостою ''Спадкове право'' Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилася після 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до положень статей, ст.ст. 1223, 1233, 1268 ч.2 та 5 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, враховуючи, що Позивачем підтверджено право власності спадкодавця на житловий будинок, з метою забезпечення права на спадщину, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір сплачений в повному обсязі, слід залишити за позивачем, оскільки позивач у своїй заяві просила сплачений нею судовий збір з відповідача не стягувати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89 та 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216,1217, 1223, 1268, ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок, який складається з: житлового будинку літ. "А-1" загальною площею 45,9 кв.м., житловою 33,8 кв.м.; допоміжною 12,1 кв. м.; "Б-1" погрібу із входом; "Г-1" літньої кухні/сараю; "В-1" сараю; "Д"-1 вбиральні; "Е-1" літнього душу; №1 огорожі, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна, буд. 17 в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, у порядку спадкування за заповітом, після померлої 13 листопада 2016 року ОСОБА_2.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_5