У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Малинки А.Ю.

позивача ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_2 до КНП Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, зобов'язання відновити трудову книжку та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до КНП Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, зобов'язання відновити трудову книжку та відшкодування моральної шкоди.

В ході розгляду справи судом, позивачем, одночасно із подачею клопотання про витребування доказів від 08.06.2018, від 18.06.2018 та від 04.07.2018 було внесено прохання про доповнення ряду позовних вимог до прохальної частини позовних вимог (остаточних) у даному провадженні.

Позивач у судовому засідання подані заяви щодо внесення уточнень до позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила суд їх прийняти до розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вислухавши думку позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.3 ст.13 ЦПК України).

При цьому, п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, цивільним процесуальним законодавством визначено можливість збільшення позивачем позовних вимог у справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, - до закінчення підготовчого засідання.

Так, провадження у даній справі здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.05.2018 було закрито підготовче провадження у справі, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні.

Вбачається, що подані позивачем заяви з викладеними проханнями про включення до прохальної частини визначених у заявах переліку позовних вимог, містять нові позовні вимоги, які не заявлялись ОСОБА_2 при зверненні до суду. До закінчення підготовчого засідання у справі, позивачем не було заявлено клопотання про збільшення позовних вимог.

А відтак, враховуючи, що законодавством передбачений чіткий порядок щодо збільшення позивачем своїх позовних вимог до закінчення підготовчого провадження у справі, іншого порядку Цивільним процесуальним кодексом України не встановлено, а відтак, суд приходить до висновку що у прийнятті заяв про збільшення позовних вимог у даному провадженні слід відмовити.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу право на звернення до суду з позовною заявою з такими вимогами в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 49, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 у прийнятті заяв від 18.06.2018 та 04.09.2018 про збільшення розміру позовних вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 10.09.2018.

Суддя: