КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 360/693/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2285/2018Головуючий у суді першої інстанції - Міланіч А.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до Демченко О.В., в якому просило стягнути з останнього заборгованість у розмірі 6 013,84 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н від 19.06.2008 за яким банком було надано кредит на суму 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Станом на дату смерті ОСОБА_4 за нею рахується заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 6 013,84 грн.

Згідно повідомлення Бородянської районної державної нотаріальної контори від 06.06.2017 спадкоємці майна померлої ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

З відміток у копіях паспортів ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 вони проживали разом, а тому ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що прийняв спадщину після смерті боржника за зазначеним кредитним договором до складу якої входять, у тому числі і кредитні зобов'язання померлого позичальника.

28.10.2017 банком було направлено лист-претензію на адресу відповідача щодо погашення наявної заборгованості у спадкодавиці ОСОБА_4 за зазначеним кредитним договором, однак до цього часу така заборгованість відповідачем не погашена.

У зв'язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача, як спадкоємця, заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 013,84 грн. та витрати по сплаті судового збору (а.с. 2,3).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14.06.2018 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 62-64).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає, що рішення є незаконним, оскільки ґрунтується на відсутності у відповідача свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням ним строку звернення із відповідною заявою що за чинним законодавством не скасовує факту прийняття спадщини спадкодавцем, що виразилося у його зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, вважає неправомірним висновок суду про те, що позивач не довів факту проживання відповідача та померлого боржника разом на день смерті останнього, оскільки був здійснений судом без дослідження у сукупності наявних у справі доказів, які встановлюють цей факт (а.с. 66-68).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.04.2018 відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 37).

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 08.10.2018 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді: Українець Л.Д., Шебуєва В.А.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Київського апеляційного суду від 10.10.2018 прийнята до новоутвореного суду та призначена до розгляду в порядку письмового провадження (а.с. 84).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що на підставі заяви від 19.06.2008, поданої ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» (раніше ЗАТ КБ «Приватбанк»), було надано кредит на суму 500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з базовою процентною ставкою 22,8% річних, строком кредитування, що відповідає терміну дії картки (а.с. 8-14).

Згідно зі ст. 1050 ЦК України та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Частиною першоюстатті 1049 ЦК України визначено,що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей526, 527, 530, 532, 532 ЦК України зобов'язання маєвиконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 01.09.2017 за ОСОБА_5 рахується заборгованість, яка становить 6 013,84 грн. (а.с. 4-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 (а.с.42-54), дана спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» від 26.12.2015, якою банк просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_5, включити кредиторські вимоги банку у спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6013,84 грн., надіслати на адресу банку звернення із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

Однак, Бородянська районна державна нотаріальна контора своєю відповіддю від 16.05.2017 фактично відмовила позивачу у задоволенні зазначеної претензії, оскільки кредитор спадкодавця пропустив строки, встановлені для пред'явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, при цьому долучивши таку претензію до спадкової справи (а.с. 20, 42-54).

Позивач зазначав, що встановивши з копій паспортів ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 вони проживали разом, у зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину після смерті останньої, направив ОСОБА_3 13.02.2018 лист-претензію, якою повідомляв відповідача, що станом на дату смерті ОСОБА_5 за нею рахується заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, і оскільки він являється спадкоємцем останньої, то має сплатити таку заборгованість, але ОСОБА_3 таку заборгованість до цього часу не сплатив.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часомвідкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина другастатті 1220 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до вимогст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Згідно вимогст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

Частиною1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5була відкрита за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитора померлого.

Доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлої ОСОБА_5 позивачем суду надано не було, а його посилання на факт реєстрації відповідача за однією адресою з померлою, жодним чином не свідчить про те, що відповідач постійно проживав з померлоюна час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.

Відповідно до вимогст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимогст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не доведено того факту, що відповідач ОСОБА_3прийнявспадщину після померлої ОСОБА_5 у визначений законом спосіб, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «Привабанк» про стягнення з ОСОБА_3, як спадкоємця, заборгованості за договором в порядку ст. 1282 ЦК України.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Отже, всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, то з огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені позивачемсудові витрати відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва