Справа № 739/1640/18
Номер провадження 2/739/567/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.,
за участі секретаря Неживець К.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Чернігівської області та Команськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Чернігівської області та Команськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 30.03.2000 р. помер її дід ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, як вона вважала входить земельна ділянка розташована на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, при зверненні до нотаріуса виявилося, що державний акт серії ЧН № 121388 та ЧН № 150941 від 06.06.2003 виданий на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 03.06.2003р. за №179 на право власності на землю було видано вже після смерті померлого.
Даний факт унеможливлює оформлення позивачем спадщини.
В судове засідання позивача не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник Команськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засіданні не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.
Представник відповідача ОСОБА_2 РДА Чернігівської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді
справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обовязків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України ), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:
30.03.2000 р. помер дід позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть від 31.03.2000 р. серії І-ЕЛ № 085482). (а.с.5)
На імя ОСОБА_3, на підставі розпорядження ОСОБА_2 райдержадміністрації №179 від 03.06.2003року видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 121388 та ЧН № 150941 від 06.06.2003 року.(а.с.9-10)
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження від 29.02.1959 р. серії I-УР № 140060 та свідоцтвом про народження від 01.06.1976 р. серії IІ-БК № 399709.(а.с.12) Згідно повідомлення Держгеокадастру на імя ОСОБА_3 видавався сертифікат про право на земельну частку(пай) ЧН № 0139581 від 14.10.1996року на земельну частку(пай) розміром 4.01га в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі на території Команськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.15)
Згідно повідомлення нотаріуса №2497/01-16 від 07.12.2017року, ОСОБА_1 розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо через видачу державного акту про право на земельну ділянку після смерті спадкодавця.(а.с.11)
Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті ОСОБА_3І.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.
Після смерті ОСОБА_3, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на його ім`я були видані державні акти ЧН № 121388 та ЧН № 150941 від 06.06.2003р. на право приватної власності на земельну ділянку. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Позивач фактично позбавлений можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаної у державному акті ЧН № 121388 та ЧН № 150941 від 06.06.2003 р. земельні ділянки, внаслідок видачі вказаних державних актів після смерті ОСОБА_3
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.
На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та керуючись ст. 9, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 206, 258,259,263,264, 268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити. Визнати недійсними державні акти серії ЧН № 121388 та ЧН № 150941 від 06.06.2003рвидані на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 03.06.2003р. за №179.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право на земельну частку (пай) розміром 4.01 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у відповідності до сертифікату ЧН № 0139581 від 14.10.1996року, на право на земельну частку (пай), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п.15.5 Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.
Суддя: А.І. Іващенко.