Справа № 203/4510/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Булеці А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Під час розгляду справи уточнивши позовні вимоги остаточно зазначив, що в грудні 2006 року познайомився з відповідачкою, а починаючи з лютого 2007 року вони стали проживати разом в орендованій квартирі на пр.Кірова в м.Дніпропетровську та вести спільне господарство. За період спільного проживання між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю: вони спільно заробляли кошти, мали спільний сумісний бюджет, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, у них виникли взаємні права та обовязки, вони разом вирішували питання про набуття майна в інтересах їх сімї. В подальшому вони вирішили обєднати їх заощадження та придбати квартиру для спільного проживання і будування родини. На той час в нього були заощадження в сумі 30000 доларів США, а у відповідачки в сумі 28000 доларів США. 27.05.2008 року вони уклали із ОСОБА_5 попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно якого купівля-продаж квартири мала бути вчинена за 266700 грн., що в еквіваленті становило 55000 доларів США. В якості авансу продавцю було передано 4000 доларів США. Договір було укладено за їх спільної присутності від імені відповідачки. 23.06.2008 року між відповідачкою та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири. Продаж було здійснено за 321943 грн. Після купівлі квартири вони спільно з відповідачкою за спільні сімейні кошти зробили ремонт в квартирі, закупили меблі та почали проживати. 11.04.2012 року вони офіційно зареєстрували шлюбні відносини, а 14.08.2015 року в них народився син ОСОБА_6 В звязку з вищенаведеним, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана в період проживання однією сімєю з відповідачкою, за спільні кошти та в інтересах сімї, позивач просив суд встановити факт проживання однією сімєю з відповідачкою без реєстрації шлюбу з лютого 2007 року по 11.04.2012 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та поділити останню, визнавши за ним та відповідачкою право власності за кожним на ? частину цієї квартири.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений останнім позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки під час судового засідання та відповідачки в поданих до суду письмових поясненнях не заперечували факт спільного проживання однією сімєю позивача та відповідачки з лютого 2007 року та придбання в цей період за спільні кошти спірної квартири. Поряд з цим, посилались на те, що комунальні послуги з моменту купівлі та до 2016 року здійснювались ними за спільні кошти, однак ремонт в квартирі та інші витрати на її утримання, придбання меблів здійснювались за особисті кошти відповідачки в період, коли з позивачем відбувались сварки та він був відсутній вдома. В звязку з цим, відповідачка вважала, що її вклад в квартиру був значно більший ніж позивача та останній не має право на ? частину квартири. Також під час розгляду справи в суді представник відповідачки зазначив, що остання не заперечує проти поділу квартири шляхом виділу у власність позивача 1/3 частини, а відповідачці 2/3 частини спірної квартири.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.319 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як роз'яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнається учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З письмових пояснень відповідачки та пояснень її представника під час розгляду справи в суді вбачається, що останніми не заперечувався факт проживання позивача з відповідачкою однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період з лютого 2007 року та до моменту реєстрації шлюбу між останніми 11.04.2012 року, а також придбання в цей період за спільні кошти та для спільного проживання однією сімєю спірної квартири АДРЕСА_1.

А тому, з урахуванням наведених положень Сімейного кодексу України та ст.82 ЦПК України, вказані вище факти та обставини, що визнані сторонами, не підлягають доказування та суд вважає встановленим та доведеним факт проживання позивача та відповідачки однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період з лютого 2007 року по 11.04.2012 року та набуття сторонами права спільної сумісної власності на придбану в цей період спірну квартиру.

При вирішенні питання щодо поділу майна та визначення часток сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру, суд враховує, що відповідачкою у відповідності до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України не представлено суду жодних доказів та належних обґрунтувань, які б у відповідності до ст.70 Сімейного кодексу України давали підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спірному майні, а також, що її внесок у придбання та утримання, облаштування квартири за особисті кошти, був більшим за ? частину відповідних витрат.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В звязку з цим, слід встановити факт проживання сторін однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період з лютого 2007 року по 11.04.2012 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та визнати за останніми право власності за кожним на ? частину квартири. Право спільної сумісної власності на квартиру у відповідності до ч.3 ст.372 ЦК України припинити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу немайнового характеру та на користь держави удовий збір в сумі 1000 грн. за задоволену вимогу майнового характеру (200000 : 2 : 100%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,21.60,70,74 Сімейного кодексу України, ст.372 ЦК України, ст.ст.2,3,10,11,12,13,76-80,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період з лютого 2007 року по 11.04.2012 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2).

Визнати за ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири №83, загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 15,5 кв.м в будинку №1 по пр.Пушкіна в м.Дніпро.

Визнати за ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) право власності на ? частину квартири №83, загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 15,5 кв.м в будинку №1 по пр.Пушкіна в м.Дніпро.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) на квартиру АДРЕСА_2 - припинити.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь позивача ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Луговська,237, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 (49000, м.Дніпро, пр.Пушкіна,83/1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в сумі 1000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 вересня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак