Номер провадження 6/643/44/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018

15 серпня 2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника боржника ОСОБА_1,

представника ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, заінтересовані особи: стягував ОСОБА_3, ОСОБА_4; боржник ОСОБА_5; ОСОБА_6,ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визначення частки майна боржника у майні,яким він володіє спільно з іншими особами, - в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області звернувся до суду з поданням, в якому просить визначити частку ОСОБА_5 в розмірі ? частини у квартирі АДРЕСА_1, якою він володіє на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6

Обґрунтовуючи доводи, зазначає, що в проваджені Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 54841463 по виконанню виконавчого листа № 2011/9106,12, виданого 30.08.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 233700грн. та виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 18.07.2017, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 233700грн. Під час виконання рішення суду встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек тощо, майно належне боржнику ОСОБА_5 на праві власності відсутнє. Разом з тим, стало відомо, що боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_8, шлюб з якою розірваний 13.01.2001. Далі, державний виконавець зазначає, що вже ОСОБА_6, знаходячись у шлюбі з ОСОБА_5, 26.12.2007 на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність квартиру АДРЕСА_2, площею 86,8кв.м. 26.12.2007 між ОСОБА_5 та ВАТ «КБ «Надра» укладений іпотечний договір, сума договору 148336 доларів США на строк до 2026, на підставі якого в іпотеку передана вищевказана квартира. Отже, заявник вважає, що вищевказане майно набуте на час шлюбу боржника ОСОБА_5, належить до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, оскільки квартира придбана в інтересах сімї для сумісного проживання. Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, необхідно визначити частку ОСОБА_5 з майна, що у спільній сумісній власності з ОСОБА_6 для подальшого звернення стягнення.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог подання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, спірна квартира придбана в іпотеку та була придбана особисто ОСОБА_6 та боржник ніяким-чином не має відношення до цієї квартири.

Представник ПАТ «КБ «Надра» також заперечував щодо виділу частки із майна боржника, зазначивши, що квартира належить ОСОБА_6, придбана останньою за кредитні кошти банку, передана в іпотеку, заборгованість за кредитним договором не погашена. Предмет іпотеки не є предметом спільної сумісної власності подружжя і не може бути поділена тощо.

Старший державний виконавець Кійко І.О. в судовому засіданні підтримала вимоги подання, просила подання задовольнити. В подальшому в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду подання належним чином.

Представник стягувача раніше в судовому засіданні вимоги подання підтримав, надавши письмові пояснення.

Суд, вивчивши доводи подання, надані докази, вважає останнє таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що в проваджені Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 54841463 по виконанню виконавчого листа № 2011/9106,12, виданого 30.08.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 233700грн. та виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 18.07.2017, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 233700грн.

Такі обставини підтверджено копіями виконавчого листа № 2011/9106/12 від 14.12.2016, постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2017, постанови про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 05.10.2017 (а.с.5-9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, майно належне боржнику ОСОБА_5 на праві власності відсутнє.

Далі, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу отримала у приватну власність квартиру АДРЕСА_3.

Також встановлено, що 26.12.2007 між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» укладений іпотечний договір на строк до 2026, на підставі якого в іпотеку передана квартира АДРЕСА_3 (а.с.10-12).

Заявник в обґрунтування своїх доводів посилається на той факт, що ОСОБА_6 на час укладання договору купівлі-продажу від 26.12.2007 є дружиною боржника ОСОБА_9

Між тим, жодним належним та допустимим доказом такі обставини взагалі не підтверджено.

Надання з боку представника стягувача ксерокопії паспорта ОСОБА_5, де має місця штамп про сімейний стан реєстрацію шлюбу 13.01.2001 з ОСОБА_8 та характеристики на ОСОБА_5, не є належними доказами, які б свідчили про перебування боржника у шлюбі з ОСОБА_6 на час придбання нерухомого майна станом на 26.12.2007.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Отже, у суду відсутні докази та підстави вважати, що квартира придбана ОСОБА_6 є обєктом права спільної сумісної власності, оскільки набута під час перебування у шлюбі.

Далі, як встановлено, квартира № 129 по вул. Ком. Корка придбана ОСОБА_6 за кредитні кошти та передано в іпотеку.

Так, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості.

Із змісту статті 7 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що вимоги, які забезпечуються іпотекою, тільки іпотекодержатель.

Статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» визначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

Правове регулювання подібних питань визначено у аналізу судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна (лист ВСУ від 01.02.2015).

Далі, відповідно до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на йогу частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Власність двох чи більше осіб із визначенням частко кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ст.ст. 356, 357, 364 ЦК України).

Доводи, викладені у поясненнях представника стягувача не спростовують висновків суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, відсутність належних доказів та діючих норм чинного законодавства, у суду відсутні правові підстави для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 258-261, 263-265, 443 ЦПК України, ст.ст. 356, 357, 364 ч.2 ст. 372 ЦК України, -

у х в а л и в:

В задоволені вимог подання відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів.

Повний текст виготовлений 20.08.2018.

Суддя