Справа № 570/4936/16-ц
Номер провадження 2/570/104/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 28.02.2000 року є власником домоволодіння АДРЕСА_1 у вказаному будинку крім неї, її дочки - ОСОБА_2, зареєстрований відповідач по справі, її син - ОСОБА_3, який у зв'язку з розірванням першого шлюбу, проживає в будинку своєї матері разом зі своїм повнолітнім сином - ОСОБА_6 та неповнолітньою дочкою - ОСОБА_7, та протягом тривалого часу, орієнтовно з 2010 року, відповідач порушує правила співжиття зі своєю матір'ю та сестрою, яка проживає з матір'ю, для того щоб їй допомагати, ображає їх, поводиться зухвало та агресивно по відношенню до них, створює перешкоди у користуванні житловим приміщенням, не допускаючи до ванної кімнати, кухні, відключає воду та вчиняє всілякі протиправні дії щодо неї, як власника житла, вона ж позбавлена можливості в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача, права користування житловим приміщенням та виселення його з вказаного будинку без надання іншого житла та стягнення з нього судових витрат.

Позивачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відносини у неї з відповідачем стали просто нестерпними, його діти обзивають її "старою відьмою", а вона позбавлена права користування своєю власністю, зокрема: туалетом, кухнею, не може користуватися огородом, через те, що її туди не допускає її син ОСОБА_3 З жовтня 2016 року не користується газом, а вже і світлом, так як газ перекрив сам ОСОБА_3, а світло відключили, бо він не сплачував по рахунках. В процесі надання пояснень, зазначила, що газ і світло відключалися за її, як власника будинку, заявами. Спати їй приходиться на підлозі, так як відповідач повикидав її дивани. По воду ходить до криниці, через те, що відповідач перекрив їй доступ до водопостачання. Вважає, що така поведінка відповідача викликана тим, що в будинку стала проживати її дочка - ОСОБА_2 і це така дяка від сина, за те, що взяла до себе дочку. Зазначила, що дочка проживає з нею з 2015 року, а конфлікти з сином розпочався ще з 2011 року і тягнуться до цього часу. Перешкоди у користуванні власним будинком полягають в тому, що син знущається з неї, такі знущання змусили її звертатися до органів поліції, в сільську раду. Неодноразово працівники поліції приїздили, коли відповідач бив її та її дочку, проте складали протокол не на відповідача, а на неї. Через постійні знущання їй навіть прийшлося покинути будинок і переїхати до сестри на Львівщину, тоді ж відповідач і захопив її кімнату та все позакривав. Після її повернення від сестри, відповідач звільнив її кімнати і в даний час проживає в двох кімнатах, де зробив ремонт, а от ванною кімнатою, туалетом, кухнею не дозволяє користуватися до цього часу. Повідомила, що разом з відповідачем проживають його діти, син ОСОБА_8, якому 25 років, та син ОСОБА_9, якому 19 років. Крім того, в будинку зареєстрована неповнолітня дочка відповідача, але вона в будинку не проживає. Зазначила також, що на місці побудованого нового будинку колись була стара хата, її розкидали і за кошти, які взяли в позику в банку, побудували новий будинок. Відповідач в її будинку проживає приблизно з 2011 року, проте його власності в будинку немає. Даний будинок будувала вона сама з дочкою, зятем і сином, який помер, так як відповідач в той час перебував у армії. Письмових попереджень про виселення з будинку від позивачки для відповідача не надходило, проте вона усно пропонувала йому, щоб він залишив будинок, так як у його дружини є інше житло. Офіційних попереджень про виселення з будинку у разі порушення правил співжиття ОСОБА_3 не отримував ні від сільської ради, ні від правоохоронних органів. Звернувшись з даною проблемою до сільської ради, їй було рекомендовано звернутися з позовом до суду. З огляду на вищевикладене, вона звернулась з даним позовом до суду і просить його задоволити.

Представник позивачки, її дочка ОСОБА_2, в судовому засіданні позов підтримала, так як інших способів усунути перешкоди у користуванні будинком для матері немає. Пояснила, що брат не дає жити в будинку матері з 2011 року, коли він побив матір і виніс меблі. Пояснила, що відповідач провів ремонт в будинку. Конструкцію будинку ОСОБА_3 не змінював, але перекрив іншим металом дах, на вулиці будинок утеплив пінопластом і пофарбував, нові дерев'яні вікна, які були поставлені при будівництві будинку (1988 рік), замінив пластиковими вікнами. Всі ці роботи відповідач зробив без згоди власниці будинку, їх матері. Зазначила також, що комунальні послуги сплачує відповідач, але позивачка давала по 250 гривень на його вимогу на оплату послуг по електропостачанню. На оплату послуг по газопостачанню коштів мати не надавала, так як відповідач перекрив подачу газу, через що в будинку все поцвіло, полопали стіни, немає ні світла, ні газу, скрізь замки, нікуди не допускає. Через постійні знущання зі сторони відповідача, неодноразово зверталася до поліції, проте дільничний інспектор захищає саме відповідача. Доказів того, що позивачка хоче продати хату не має, і не може вона її продати, через те, що на хату накладений арешт через кредит відповідача, немає доказів і того, що саме позивачка провокує конфлікт. Зазначила також, що двічі були звернення до суду з позовом, але надіючись, що відповідач змінить поведінку, подавали заяви про залишення позову без розгляду. Крім того, зазначила, що готова примиритися з братом, але він не йде на контакт. З огляду на це, просить позов задоволити, так як на даний час не було усунуто жодних перешкод, зазначених у позовній заяві, навпаки, моральні страждання тільки додалися.

Представник позивачки, адвокат ОСОБА_10, в судовому засіданні позов підтримала і просила його задоволити повністю з мотивів, зазначених в самому позові. Пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в 1988 році він служив в армії, мати просила його надати їй довідку, що він проходить службу в Афганістані для отримання безвідсоткового кредиту, він такі документи надав, і позивачка отримала кредит 25 тисяч карбованців для будівництва будинку. Коли повернувся з армії, у 1989 році, була накрита тільки коробка, закінчував будівництво будинку він сам, зі згоди матері, проте ні ОСОБА_2, ні її чоловік не допомагали йому і не вкладали коштів у будівництво будинку. Сварки між ним і позивачкою виникали лише після того, як приїздила сестра ОСОБА_2, після того як сестра поселилась в будинку, сварки є постійними. Зазначив, що не перешкоджає матері користуватися будинком і господарськими будівлями, все відкрито та доступно. Він займає дві кімнати, а ще дві кімнати займає позивачка. Сама ж позивачка і сестра ОСОБА_2 написали заяви про відключення електроенергії та газу від будинку. Він має світло, так як бере електроенергію від сусідів через переноску. За допомогою громадських організацій та адвоката, за його заявою, подача газу до будинку була поновлена. Проте в тій частині будинку, де проживає позивачка, газу ніколи не було. Опалення у частині будинку, де проживає мати, немає тільки тоді, коли вони його не включають, а так, всі комунікації до будинку підведені і ними можливо користуватися. Пояснив, що мати і сестра постійно викликають поліцію, незважаючи чи є він вдома, чи немає. Таких викликів було близько 50 разів, і як правило, такі виклики безпідставні. З сільської ради була комісія, яка обстежувала матеріально-побутові умови, за результатом обстеження був складений акт. Сам він має позитивну характеристику в селі, через що і був обраний депутатом сільської ради. Зазначив також, що постійно перебуває на роботі, а тому не знає, чим користуються позивачка та ОСОБА_2 в будинку і господарських будівлях, і чи користуються взагалі, хоча він не перешкоджає ні в користуванні кухнею, ні ванною, ні туалетом. Крім того, повідомив, що з ним у будинку проживає його два повнолітні сина і зареєстрована неповнолітня дочка, якій 4 роки. Дружина з дочкою проживає в своїх батьків. Іншого житла в нього немає і не було. Заявив, що жодних письмових попереджень від відповідних органів про виселення з будинку не було. Якби мама дала йому частину будинку, він би погодився. Фізичного тиску до матері він ніколи не застосовував, сварки провокує сама мати, яка слухає сестру. З огляду на це, просить у позові відмовити, так як він є надуманим і безпідставним.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_4, подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач є інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій, так як приймав участь у бойових діях в Афганістані, зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1, який на праві власності належить його матері - ОСОБА_11, позивачці у справі. Разом з ним в будинку зареєстровані і проживають його двоє повнолітніх синів та зареєстрована неповнолітня дочка, зареєстровані і проживають також його матір та його рідна сестра - ОСОБА_2 Обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності і це не позиція позивачки, а позиція ОСОБА_2, яка переїхавши з Львівської області, постійно налаштовує позивачку проти відповідача. Та обставина, що конфлікти між сторонами виникали ще в 2010 році, не заслуговує на увагу, так як у 2010 році відповідач перебуваючи на заробітках в Російській Федерації, там отримав серйозну травму, і довгий час лікувався, спочатку в Росії, пізніше, повернувшись в Україну, лікувався вдома, пересувався за допомогою милиць. Проте, відповідач, після того як заселився в спірний будинок, виключно за власні кошти зробив ремонт будинку, замінив усі конструктивні елементи будинку, добудував його, перекрив будинок, утеплив його з вулиці, усередині за власні кошти зробив євроремонт, завіз нові меблі, замінив сантехніку, протягом останніх більше ніж 4 роки сплачує усі комунальні послуги самостійно. Жодного разу не застосовував та не вчиняв ні фізичного, ні морального насилля у своїй сім'ї, жодного разу не притягався до відповідальності за вчинення насильства в сім'ї чи будь-яких протиправних дій з його боку по відношенню до матері чи до сестри. Навпаки, заходи як громадського впливу так і притягнення до адміністративної відповідальності застосовувалися поліцією, адміністративною комісією Шпанівської сільської ради до позивачки та ОСОБА_2 Не заслуговують на увагу і посилання позивачки у позовній заяві на те, що відповідач не допускає її до користування ванною кімнатою, кухнею, відключає світло, воду, оскільки жодних перешкод відповідач не вчиняє і вчиняти не може, так як працює на будівництві, значну частину часу проводить на об'єктах та вдома не знаходиться. В частині будинку, де проживає позивачка з дочкою, сестрою відповідача, ними самими створюється антисанітарія. Це вони роблять для того, аби переконати громадськість у протиправних діях відповідача, які перешкоджають їм вільно користуватися усіма зручностями в будинку. Так, двічі в розпал опалювального сезону, позивачка зверталася із заявою про відключення будинку від газопостачання. Зазначив також, що наявність конфлікту між сторонами, які проживають в одному будинку, та неприязні стосунки між ними самі по собі не тягнуть за собою виселення члена сім'ї власника без надання іншого житла. Крім того, позивачкою ставиться позовна вимога про виселення відповідача без надання іншого житла, однак не ставиться питання щодо виселення дітей, які проживають з відповідачем, в тому числі малолітньої дитини. При задоволенні позову, будуть порушені права відповідача та його дітей, оскільки іншого благоустроєного житла вони не мають.

В судовому засіданні представник відповідача, адвокат ОСОБА_4, позов не визнав, пояснив, що позиція сторони відповідача викладена в запереченнях. Зазначив, що жодного доказу того, що відповідачем створюються перешкоди у користуванні майном, чим порушуються правила співжиття суду не надано. Самі по собі звернення в відповідні органи не є підставою для виселення. Через постійні безпідставні звернення позивачки та ОСОБА_2, їх було попереджено працівниками поліції про відповідальність, за такі дії. Зазначив також, що той факт, що будинок знаходиться в охайному стані є заслугою позивачки та відповідача, який ствердив, що хоче примирення. Підстав для виселення відповідача немає, тим паче, що там проживають його діти. З огляду на вищевикладене, просить у позові відмовити повністю, так як він є необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами, наявність самого по собі побутового конфлікту не є підставою для виселення.

Свідок ОСОБА_12, сестра позивачки, в судовому засіданні показала, що відповідач з ранку до ночі працює на роботі, а вона йому допомагає по господарству по суботах, на його прохання. Користується всім, так як в неї є ключі від приміщень, в тому числі від літньої кухні та бані. Проте в будинок вона не заходить, так як їй це не потрібно. Поки не було ОСОБА_2, між матір'ю і сином все було добре. Після того, як ОСОБА_2 поселилась в будинку, вона ініціює конфлікти, так як хоче продати хату, щоб погасити кредит. На сході села, коли прийшло чоловік тридцять, ОСОБА_2 перекричала всіх. Коли відключали світло, вона була на кухні, так як там були діти відповідача, і працівники "Рівнеенерго" повідомили, що відключають світло за заявою ОСОБА_5 Відповідач перешкод в користуванні будинком для матері і сестри не чинить, сварок з своєю матір'ю та сестрою не вчиняє, фізичну силу не застосовує, так як йому немає коли це робити, оскільки на роботу він іде зранку, коли його мати та сестра ще сплять. Сама позивачка і її дочка зробили в хаті антисанітарію. Позивачка і її дочка пересварилися з усіма сусідами, вони постійно звертаються в сільську раду, де скандалять, постійно подають різні позови до суду.

Свідок ОСОБА_13, сусідка сторін по справі, в судовому засіданні показала, що позивачка до появи в будинку дочки жила в чистоті та красоті, з сином у неї були нормальні стосунки, вона зареєструвала його в будинку, бо той має пільгу. Ці умови, які зараз у тій частині будинку, де проживає позивачка з дочкою, самі вони собі зробили. Як позивачка, так і її дочка провокують відповідача на сварки і конфлікти, проклинають дітей відповідача, підливають щось в квіти, щоб пропали. Показала також, що відповідач не чинить матері перешкод в користуванні будинком. Газопостачання було відключене за заявою позивачки, а подача газу до будинку була відновлена за заявою відповідача і на прохання громадських організацій. Крім того, був схід села, на якому всі захистилися за ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що в селі проживає з 2002 року, та з часу виникнення конфлікту в цій сім'ї, за відповідачем стоїть все село, вулиця. На сході села всі ставили підписи, що він нічого поганого не робить, а навпаки, зробив в будинку ремонт. На прохання позивачки, коли та кричала, що відповідач її б'є, заходив до будинку, щоб нібито побачити, що робить там відповідач, але відповідач ніяких протиправних дій не чинив. Показав також, що відповідач вимостив двір плиткою, утеплив хату пінопластом, перекрив дах, зробив євроремонт у своїх кімнатах. Він піклується про синів, має другу сім'ю та неповнолітню дитину. До ОСОБА_2 приїздили люди спортивної тілобудови, від яких вона ховалася. Вважає що то були колектори, так як від сусідів чув, що у ОСОБА_2 великі борги і вона хоче продати будинок. Показав також, що стосунки в сім'ї погіршилися з приїздом ОСОБА_2, про що неодноразово повідомляв дільничному інспектору.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що працює дільничним інспектором 7 років та на протязі останніх 5-6 років виїжджає на виклики ОСОБА_5 та ОСОБА_2 За хибний виклик спеціальних працівників на позивачку і її дочку були складені адміністративні протоколи за дрібне хуліганство. Коли складав адмінпротоколи, виїздив на місце, допитував свідків, а після того тільки складав протокол. Будь-яких пояснень позивачка не надає, його проганяє з двору, на виклики в сільську раду без дочки не з'являється, дочка в свою чергу трубки не бере. Виїздили за даною адресою також і з комісією сільської ради. За заявами позивачки були порушені кримінальні провадження, вона проходила СМЕ. Тілесних ушкодження ОСОБА_5 йому не показувала. До суду ці два кримінальні провадження не направлено, ведеться розслідування. Показав також, що в спірному будинку 2 кімнати займає відповідач, 2 кімнати - позивачка з дочкою. При ньому від будинку було відключено електропостачання працівниками "Рівнеобленерго" за заявою позивачки. До того часу, поки дочка не приїхала до позивачки, скандалів між позивачкою і її сином не було.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 є власником домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння від 28 лютого 2000 року, виданого на підставі рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району № 329 від 25 листопада 1997 року, про що записано в реєстровій книзі с.Шпанів том 2, стор.251, поз.603. Право власності ОСОБА_5 на вказаний будинок зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2015 року, індексний номер витягу 46424205. Технічний паспорт на вказане домоволодіння, виданий КП "РОБТІ" 20 вересня 2006 року, виготовлений на її ім'я.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 23.05.2003 року ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,35 га, в тому числі 0,25 га для будівництва і обслуговування вказаного вище будинку та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства.

В 1988 році відповідач проходив дійсну військову службу в армії СРСР. На прохання матері надав їй довідку, що він проходить службу в Афганістані, для отримання безвідсоткового кредиту. На підставі такої довідки позивачка отримала кредит 25 тисяч карбованців, які вклала в будівництво будинку. Ці обставини підтверджені сторонами в судовому засіданні.

У вказаному будинку крім позивачки, її дочки - ОСОБА_2, зареєстрований відповідач по справі, її син - ОСОБА_3, його повнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зазначено в довідці, виданій виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради № 978 від 13 березня 2017 року. Фактично в будинку разом з відповідачем проживають його повнолітні сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а неповнолітня дочка проживає разом із своєю матір'ю.

Протягом тривалого часу у сім'ї існує спір між позивачкою ОСОБА_5, її дочкою ОСОБА_2 та відповідачем по справі ОСОБА_3, щодо користування вищезгаданим будинком.

Відповідач разом зі своїми дітьми займає частину будинку, а саме дві кімнати, в яких за власний кошт зробив ремонт, замінив вікна, перекрив дах на всьому будинку, утеплив будинок. Ванна кімната, кухня, коридори перебувають у спільному користуванні сторін, хоча позивачка стверджує, що відповідач перешкоджає їй користуватися цими приміщеннями

В частині будинку, яку займає позивачка з своєю дочкою, ремонт не зроблений, електрична проводка відрізана та заізольована. В кімнаті на підлозі стоять відра, миски, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_5 і її дочка зручностями не користуються. В спальній кімнаті на підлозі лежить матрац, на якому сплять позивачка і її дочка. Ці обставини підтвердили сторони, свідки, та даний факт підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 № 339 від 24.06.2016 року, складеним комісією Шпанівської сільської ради (а.с.94).

Неодноразово позивачка і її дочка ОСОБА_2 зверталися до працівників поліції, до Шпанівської сільської ради Рівненського району із заявами, щодо протиправної поведінки відповідача і порушення ним правил добросусідства. Однак, доказів притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за його протиправні дії, які мають ознаки насильства в сім'ї суду не надано. Через наявність у відносинах сторін цивільно-правового спору, заявникам рекомендовано звернутися з позовом до Рівненського районного суду Рівненської області. Такого ж висновку дійшли і в Шпанівській сільській раді.

За заявами позивачки, копії яких знаходяться в матеріалах справи, в будинку були відключені газопостачання, стаціонарний телефон, електроенергія, про що складено акти відключення, які містять підпис позивачки. В подальшому, з ініціативи відповідача, за його заявами і клопотаннями газопостачання і електроенергія в будинку відновлені.

Раніше позивачка уже зверталася з позовом до ОСОБА_3 про зняття його з реєстрації, але за її ж заявою, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2016 року, позов було залишено без розгляду.

Згідно характеристики ОСОБА_3, виданої Шпанівською сільською радою Рівненського району № 530/02-12/16 від 04 травня 2016 року, ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. Приймає активну участь у житті територіальної громади, скарг від односельців, сусідів, інших компрометуючих матеріалів, на ОСОБА_3 до сільської ради не надходило.

З характеристики, наданої Шпанівською сільською радою Рівненського району № 531/02-12/16 від 04 травня 2016 року на ОСОБА_5 вбачається, що за останній період проживання на території Шпанівської сільської ради мають місце довготривалі сімейні конфлікти, до сільської ради надходять неодноразові усні скарги від сина ОСОБА_3

В судовому засіданні з показань свідків, дільничного інспектора поліції, письмових доказів Шпанівської сільської ради встановлено, що конфлікт в сім'ї виник після приїзду до даного будинку дочки позивачки, яка приходиться рідною сестрою відповідачу - ОСОБА_2

Згідно з ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.405 ч.1 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником.

Статті 76 ЦПК України вказує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт належності на праві власності житлового будинку позивачці ОСОБА_16, її право власності на даний житловий будинок ніким не оспорюється.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на законних підставах був вселений та постійно та безперервно до цього часу проживає в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Стаття 116 ЖК України передбачає можливість виселення особи без надання іншого житлового приміщення у разі систематичного руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням, або систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Як встановлено в судовому засіданні, будь-яких заходів запобігання і громадського впливу до відповідача ОСОБА_3 не застосовувалося.

Позивачкою не надано суду доказів, які б стверджували наявність підстав для примусового виселення відповідача, передбачених ст.ст.116, 157 ЖК України, а також доказів порушення прав позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Таких доказів не здобуто судом і в судовому засіданні.

У суду не виникло сумнівів того, що в сім'ї дійсно існує спір щодо проживання в спірному будинку, проте доказів того, що цей спір виникає з вини відповідача суду не надано. Також не надано доказів того, що саме відповідач створює перешкоди у користуванні власністю позивачці. Позивачкою не доведено та не надано відповідних доказів того, що втручання в право на житло відповідача є необхідним у демократичному суспільстві та, відповідно, пропорційним його діям. Виселення відповідача без відповідних підстав порушить гарантоване ст.47 Конституції України та ст.8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" його право на житло.

Наявність конфлікту між сторонами, які проживають в одному будинку, та неприязні стосунки між ними самі по собі не тягнуть за собою виселення члена сім'ї власника без надання іншого жилого приміщення.

Згідно діючого законодавства, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Судом має надаватись адекватне обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та надаватись оцінка виселення в контексті пропорційності застосування такого закону.

Суд не може в даному випадку застосувати статтю 116 ЖК України, на яку посилається позивачка у позові, оскільки відповідач ОСОБА_3 жодного разу не попереджався про можливе виселення його з будинку у разі порушення ним правил співжиття. А при застосуванні цієї статті Житлового кодексу України таке попередження є обов'язковим.

Оскільки судом не встановлено обставин, що саме з вини відповідача створюються конфлікти, що саме він перешкоджає позивачці користуватися своєю власністю, а встановлено, що ініціаторами конфліктів є сама позивачка і її дочка, то суд не вбачає підстав застосовувати відповідне попередження до відповідача при розгляді даної справи.

Суд не може прийняти до уваги і визнати належними доказали листи Рівненського районного відділення поліції, адресовані ОСОБА_2 і які долучені до матеріалів справи, оскільки ОСОБА_2 не є власником спірного будинку і вона має такі ж права на проживання в будинку як і її брат, відповідач ОСОБА_3

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для стягнення на користь позивачки судових витрат з відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 116, 156 Житлового кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення - за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2018 року.

Суддя Остапчук Л.В.