Справа № 274/3632/18
Провадження № 4-с/0274/10/18
УХВАЛА

12.10.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Вдовиченко Т.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участі представника скаржника - ОСОБА_2, старшого державного виконавця Дудар Н.Є., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа - Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на дії державного виконавця, -
В с т а н о в и в :
Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що на виконанні в Бердичівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебувало виконавче провадження № 34674320 за виконавчим листом № 2-535, виданого 18.10.2011 року Бердичівським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Київської міської філії ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в сумі 845448,69 грн. Згідно довідки ПАТ "Укрсоцбанк" від 31.05.2018 року заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі. У зв"язку з чим, ОСОБА_3 було направлено на адресу Бердичівського МРВ ДВС заяву щодо закінчення виконавчого провадження. Постановою старшого державного виконавця Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_4 від 25.06.2018 року дане виконавче провадження було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв"язку із повним виконанням).
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав з підстав зазначених в скарзі, просив суд задовольнити скаргу.
Представник заінтересованої особи - старший державний виконавець Дудар Н.Є. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги з підстав зазначених у запереченні від 12.10.2018 року .
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані ними документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні в Бердичівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебувало виконавче провадження № 34674320 за виконавчим листом № 2-535, виданого 18.10.2011 року Бердичівським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Київської міської філії ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в сумі 845448,69 грн.
У зв"язку з погашенням заборгованості, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрсоцбанк" вих.№04.22-08/96-5241 від 31.05.2018 року (а.с. 55), остання через представника ОСОБА_2 звернулась до Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області з заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 54).
Так, 25.06.2018 року старшим державним виконавцем Бердичівського МРВ ДВС ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 34674320 у зв"язку із сплатою боргу боржником у повному обсязі (а.с. 51).
Оскільки ОСОБА_3 оскаржує постанову про стягнення виконавчого збору від 26.06.2018 року, яка була прийнята державним виконавцем у ВП № 56675072 та на виконання постанови № 34674320 та виконавчого листа № 2-535, виданого 18.10.2011 року Бердичівським міськрайонним судом, скарга підлягає розгляду за правилами Розділу VII ЦПК України.
Пункт 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 40 цього Закону України, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Водночас, ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).
Встановлено, що з дня відкриття виконавчого провадження - 10.10.2012 року по час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - 25.06.2018 року державним виконавцем з боржника будь-які кошти фактично не стягувались та майно не поверталося.
Відповідно до пункту 20 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок не стягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Зазначені вимоги підтверджують, що виконавчий збір стягується з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.
Вказані висновки зробив Верховний суд в постановах від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13 та від 03.03.2018 року у справі № 925/1788/15, від 14.05.2018 року у справі №908/2356/16.
Враховуючи викладені обставини, суд встановив, що державним виконавцем Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області в межах виконавчого провадження № 34674320 від 17.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором, з боржника стягнута не була, а відтак, враховуючи приписи ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих грошових коштів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення виконавчого збору з боржника відсутні, а дії державного виконавця та відповідно постанова про стягнення виконавчого збору не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги.
Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд, -
У х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця задоволити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду безпосередньо протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко