Єдиний унікальний номер 448/1039/18
Провадження № 2/448/788/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13.08.2018 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цегельний завод «Промінь», третя особа Мостиська районна рада Львівської області, про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в його користь заборгованість із заробітної плати за період роботи з травня 2017року по жовтень 2017року в сумі 80688,89 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2017року по липень 2018року в сумі 105344,73 гривень, моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000 гривень та судові витрати у справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, а саме в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" він звільняється від сплати судового збору.

Як передбачає п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, що обґрунтовується наступним.

Згідно ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону, до структури заробітної плати входять:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу, відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Системне тлумачення вищевказаних статей Закону України "Про оплату праці" дозволяє дійти висновку про те, що додатковою заробітною платою можуть вважатися не будь-які гарантійні і компенсаційні виплати, а лише ті гарантійні і компенсаційні виплати, які роботодавець виплачує працівникові, у зв'язку із виконуваною ним роботою за трудовим договором.

Разом з тим, із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні працівника проводиться не у зв'язку із виконуваною працівником роботою, а навпаки, у зв'язку із звільненням працівника та не проведенням з працівником належного розрахунку після припинення трудових відносин. Тобто, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є різновидом відповідальності власника перед працівником за порушення своїх зобов'язань з виплати заробітної плати і не входить до структури заробітної плати.

Отже, згідно з чинною редакцією пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивач у даному випадку звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заробітної плати, проте не звільнений від сплати судового збору в частині позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, а тому за предявлення таких вимог має бути сплачений судовий збір.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, згідно п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Отже, розмір судового збору, який слід сплатити за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на суму 105344,73грн, становить 1 відсоток ціни позову, тобто 1053,44гривні.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є вимогою немайнового характеру, від сплати судового збору за яку позивач також не звільнений.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір встановлено 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704,80 грн.

Таким чином, при предявленні до суду даного позову позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1053,44грн. за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку та 704,80 грн. за вимогу щодо відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату позивачем судового збору (на рахунок №0252, код отримувача , банк отримувача УДКСУ у Мостиському районі Львівської області, МФО:825014), згідно п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1053 (одна тисяча пятдесят три) гривні 44коп. за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку та згідно п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» на суму 704 (сімсот чотири)гривні 80коп. за вимогу щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цегельний завод «Промінь», третя особа Мостиська районна рада Львівської області, про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, залишити без руху, надавши позивачу строк у 10 (десять) днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків.

Попередити позивача, що у разі, якщо у зазначений в даній ухвалі строк недоліки не будуть усунені, то позовна заява буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Б.Білоус