РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Безрук Т.В.

при секретарі Чемезовій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу неповнолітній особі на виїзд до неконтрольованої териториї України та вїзд до тимчасово окупованої території України без згоди батька,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що з 30.12.2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 04.12.2012 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З часу припинення шлюбних відносин, з 2011 року вона самостійно утримує доньку, піклується про її духовний розвиток, піклується про її здоровя. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Вона, разом з дитиною мешкає у м.Докучаєвську Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. Відповідач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у с.Новогнатівка Волноваського району Донецької області, де і мешкає фактично.

З обох боків лінії розмежування мешкають її родичі та друзі, відвідати яких разом з дитиною вона не має можливості через відсутність дозволу відповідача на перетин лінії розмежування. Також, вона не має можливості влітку вивезти дитину на оздоровлення до Азовського моря, оскільки відповідач чинить цьому перешкоди. Просила надати дозвіл на виїзд дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, до тимчасово окупованої території до досягнення дитиною віку 16 років та надати дозвіл на вїзд на тимчасово окуповану територію України дитини без згоди та супроводу батька.

В судове засідання позивачка не зявилася, у позові зазначила про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, зі свідоцтва про народження серії І-НО № 189114, актовий запис 131 вбачається, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

З паспорту позивачки вбачається, що вона зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 04.12.2012 року, що набрало законної сили 14.12.2012 року, підтверджено факт проживання дитини, ОСОБА_3 з позивачкою.

Згідно з положеннями частини 3 статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише зі згоди батьків і в їх супроводі або у супроводі осіб, які ними уповноважені.

Порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, регулюється «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого постановою КМ України N 57 від 27 січня 1995 року.

Пунктом 4 вказаних Правил передбачено, що в супроводі одного з батьків або інших осіб, виїзд з України дітей вказаного віку здійснюється за обов'язкової наявність нотаріально посвідченої згоди другого батька, в якій зазначається назва держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд вказаних осіб з України здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, із контексту наведеної норми вбачається, що визначення держави прямування та часового проміжку перебування у цій держави є обов'язковим змістом документу, на підставі якого дитина виїжджає з України.

Згідно з пунктом № 3 Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367, вїзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюється через контрольні пункти: громадян України - за умови предявлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України Про громадянство України або статтею 2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, а громадян України, що не досягли 16-річного віку, - з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92).

На підставі п. 5.1.1 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

5.1.2 Виїзд з неконтрольованої території громадян України:

які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови предявлення свідоцтва про народження дитини, будь - якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка, разом з дитиною, постійно мешкає на тимчасово окупованій території України, у м.Докучаєвську Донецької області, виїхати разом з дитиною на територію України для оздоровлення дитини, відвідування родичів та повернутися до м.Докучаєвська Донецької області не має можливості через відсутність дозволу батька дитини, який не бажає підписати дозвільні документи на виїзд дитини. Отримати згоду батька дитини на вивіз дитини не має можливості через його відсутність за місцем фактичного проживання, потребує необхідності перетину лінії розмежування в обидва боки, тому, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе надати позивачці дозвіл на вивіз дитини з тимчасово окупованої території України та ввіз до такої, без згоди та супроводу батька.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України,, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд з неконтрольованої териториї України та вїзд до тимчасово окупованої території України без згоди батька неповнолітній особі задовольнити.

Надати дозвіл на багаторазовий вїзд до тимчасово окупованої території України та виїзд з зазначеної території ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у м.Докучаєвську Донецької області, без згоди батька дитини ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.В. Безрук