Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в проведенні реконструкції частини житлового будинку,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в проведенні реконструкції частини житлового будинку звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач збільшила розмір позовних вимог та остаточно просить суд зобовязати відповідача усунути для неї перешкоди в проведенні реконструкції частини житлового будинку з добудовою, розташованого за адресою м.Рівне, вул.Дворецька, 152, яке належить ОСОБА_1, шляхом надання дозволу ОСОБА_1 здійснити реконструкцію частини житлового будинку з добудовою та надбудовою мансардного поверху над існуючою частиною житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Дворецька, 152 м.Рівне, яка належить ОСОБА_1 на відстані 1 метр від суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами :01:065:0216 (належить ОСОБА_1Т.) та 0:01:065:0030 (належить ОСОБА_2І.) та на відстані 1 метр від частини житлового будинку, розташованого за адресою м.Рівне, вул.Дворецька, 152, яка належить ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просять суд відмовити у їх задоволені.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимог не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду по цивільній справі №569/957/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ частки будинковолодіння в натурі між власниками, що перебуває в спільній сумісній власності від 12 листопада 2015 року було укладено мирову угоду, відповідно до якої виділено у власність ОСОБА_2 з будинковлодіння за адресою м.Рівне, вул.Дворецька, 152 житлову кімнату зображену на технічному плані під №1-5, житловою площею 12,3 кв.м., санвузол зображений на технічному плані під №1-4, площею 4,8 кв.м., коридор, зображений на плані під №1-3, площею 3,1 кв.м., котельню, зображену на технічному плані під №1-2, площею 6,7 кв.м., веранду, зображену на технічному плані під №-1, площею 10 кв.м., гараж, зображений на плані під буквою «В»; площа земельної ділянки в м.Рівне по вул.Дворецькій, 152 на якій розташований житловий будинок та надвірні будівлі, власниками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 складає 551 кв.м., в тому числі будівлями 125,4 кв.м.; виділено у власність ОСОБА_2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 276 кв.м., на якій розташовані обєкти нерухомості, а саме частина житлового будинку та гараж, позначену жовтим кольором на плані розподілу земельної ділянки, виконаному ПП «Рівненська земельна компанія», з вказаними геометричними розмірами; припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на ділянку в м.Рівне по вул.Дворецька, 152.

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З вищезазначеної ухвали вбачається, що відповідачу виділено в натурі частку із спільного будинковолодіння, а тому у відповідності до ч.3 ст.364 ЦК України відповідач не є співвласником зазначеного позивачем будинковолодіння, а є власником виділеної йому в натурі частини будинковолодіння, тобто власником іншого, відмінного від позивача, обєкта цивільних прав.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У чинному законодавстві відсутні норми закону, який би покладав на власника обовязку надати зазначену позивачем у позовній заяві згоду, неотримання якої вказує на незаконність дій.

Тому суд вважає, що дії відповідача не порушили законодавства, а тому підстав для визнання його дій незаконними немає.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, житловий будинок був побудований на болотистій місцевості у 1953 році, як тимчасове житло із залізничних шпал, які були вибраковані із залізничної колії і були вже прогнивші на той час. На відстані 15 метрів від будинку проходить вул.Дворецька, по якій їздять автомобілі вагою до 50 тон. За 40-45 метрів від будинку знаходиться залізнична колія, по якій проходять рухомі склади до 75-80 вагонів з вантажем в кількості 80-100 разів на добу, від чого весь будинок труситься, а штукатурка обсипається. На даний час нижня частина будинку по висоті 1 м від фундаметну знаходиться в незадовільному стані, оскільки дуже прогнила. Позивачка зазначає у позовній заяві, що вона бажає здійснити реконструкцію частини житлового будинку з добудовою та надбудовою мансардного поверху над існуючою частиною житлового будинку, розташованого по вул.Дворецька, 152 в м.Рівне. Між тим, якщо позивачка бажає отримати його погодження, якщо таке їй потрібно, то він заперечував би проти цього за умова обєктивно пересвідчитися в тому, що цією реконструкцією не будуть порушені його права, чи не стане аварійним будинок внаслідок такої реконструкції. Однак жодного проекту позивачем відповідачу надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач не довела заявлених нею позовних вимог належними та допустимими доказами, а саме те, що проведеною нею реконструкцією її частини будинку не будуть порушені права позивача, або не стане аварійною частина будинку, яка належить відповідачу внаслідок такої реконструкції, тому з цих підстав у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,88,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.319,364 ЦК України,суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в проведенні реконструкції частини житлового будинку відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Рівненська область, м.Рівне, вул.Дворецька, 152, ІПН НОМЕР_2.

Суддя :