АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04вересня 2018 року місто Київ.

Унікальний № 761/4330/18

Апеляційне провадження № 22-ц/796/7479/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року, у складі судді Фролової І.В. ( інформація про час постановлення рішення та час складання його повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача 109 143 грн. матеріальної шкоди 335 070 грн. моральної шкоди та 6117,49 грн. судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження 752/09, яке було відкрите за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Канчук Юлії Ярославівни від 11 вересня 2012 року за № 3051. Державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні був старший державний виконавець Полісмак О.О.

Згідно вказаного виконавчого провадження Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва ( відповідач 1) мав стягнути з ОСОБА_2 159 786 грн. на користь ОСОБА_5.

Оскільки на момент відкриття виконавчого провадження у позивача у власності перебував легковий автомобіль KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_2, то, відповідно постанови державного виконавця від 31 жовтня 2012 року на нього був накладений арешт.

27 вересня 2013 року був складений акт опису та арешту майна, за яким старший державний виконавець відповідача 1 Полісмак О.О. передав на відповідальне зберігання ОСОБА_3 належний позивачеві транспортний засіб KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_2.

16 травня 2014 року старшим державним виконавцем Полісмаком О.О. була винесена постанова про призначення експерта, суб»єкта оціночної діяльності - суб»єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно якої для проведення повторної оцінки транспортного засобу KIA CERATO, д. н. з. НОМЕР_2, було призначено приватне підприємство &q?у ;Спілка експертів&qu А; в особі ГончаренкаВалерія Валерійовича. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, його вартість складала 109 143 грн.

У травні 2014 року на штрафмайданчик приватного підприємства &qur:;НИВА В.Ш.&q?вн; був здійснений напад , у зв&q?ив;язку з чим Голосіївським районним управлінням поліції було розпочате кримінальне провадження за № 0004102 із кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

5 вересня 2014 року приватне підприємство &qusp;НИВА В.Ш.&quyl; направило до державного виконавця відповідача Полісмака О. О. заяву, у якій було зазначено, що в результаті попередньої інвентаризації, проведеної після збройного нападу на штрафмайданчик приватного підприємства &quпр;НИВА В. Ш.&q? ;, було встановлено, що деякі автомобілі були викрадені нападниками, серед яких також був належний позивачеві автомобіль KIA CERATO, д. н. з. НОМЕР_2.

8 листопада 2016 року позивачем був надісланий запит до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві стосовно того, чи звертався відповідач 1 або старший державний виконавець відповідача 1 Полісмак О.О. до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві щодо вищезгаданого нападу на майданчик ПП &q?ац;Нива В. Ш.&q?ці;. У своїй відповіді від 12 грудня 2016 року на адвокатський запит Голосіївське районне управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві повідомило, що ні відповідач 1, ні старший державний виконавець відповідача 1 Полісмак О. О. не звертались до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві стосовно нападу на штрафмайданчик ПП &q?ці;Нива В.Ш.&q?ї ;.

З відповіді Шевченківського управління поліції від 4 серпня 2016 року вбачалось, що подання старшого державного виконавця Полісмака О.О. стосовно притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 або приватного підприємства «Нива В.Ш.» до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві не надходило.

У зв'язку з такою бездіяльністю державного виконавця позивачем був поданий позов до окружного адміністративного суду міста Києва. Постановою від 22 вересня 2017 року позов було задоволено.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просила суд, стягнути з держави майнову шкоду 109 143 грн.( вартість її транспортного засобу), завдану бездіяльністю державного виконавця та моральну шкоду, яку позивач також мотивувала втратою майна, та обраховувала розмір її компенсації, виходячи з курсової різниці вартості втраченого нею майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 109 143,00 грн.

Стягнуто з державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з держаного бюджету шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 6 117,49 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовної заяви.

В скарзі вказував на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Початок перебігу позовної давності для ОСОБА_2 слід відраховувати з 22.09.2014 року (а можливо і раніше), а не 07.10.2015 року. В матеріалах виконавчого провадження №34236560 міститься лист, що був поданий до канцелярії ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва 22.09.2014 року за вхідним номером 20322/03-04-01/09, датований 22.09.2014 роком та підписаний ОСОБА_2 власноручно, в якому позивач зазначає, що « за наявною інформацією, отриманою із засобів масової інформації стало відомо про напад невстановленими особами з метою заволодіння майном на майданчик для зберігання автомобілів торгівельної організації ПП «Нива-В.Ш.», в звязку з даними обставинами існує підозра про те, що транспортний засіб KIA CERATO, 2006 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, можливо був викрадений чи розукомплектований». 10 липня 2018 року державним виконавцем до канцелярії Шевченківського районного суду м.Києва подано заяву про застосування строку позовної давності як підставу для відмови у позові, мотивуючи це тим, що автомобіль належний ОСОБА_2 викрадений у 2014 році. Те що ОСОБА_2 було відомо про його викрадення у 2014 році підтверджується її заявою датованою 22.09.2014 року на адресу ВДВС. Проте судом дані обставини не прийнято до уваги та не здійснено процесуальне реагування на подану заяву, в зв'язку з чим допущено грубе порушення процесуальних норм. Крім того порушення прав ОСОБА_2 в розумінні завдання їй збитків відсутні взагалі, оскільки не доведено ті обставини, на які вона посилається. Також відсутні порушення відділом державної виконавчої служби інструкції з організації примусового виконання рішень, що могли вплинути на права позивача та завдати матеріальної шкоди.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві щодо тверджень апелянта про неправомірність відхилення заяви про застосування строків позовної давності до позовних вимог зазначав, що постановою від 22 вересня 2017 року Окружного адміністративного суду міста Києва позов ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Полісмака О.О. було задоволено. Тобто судом першої інстанції було враховано доводи щодо поважності пропуску трирічного строку позовної давності, оскільки навіть у випадку імовірної (виходячи з міркувань Шевченківського відділу ДВС) обізнаності ОСОБА_2 у вересні 2014 року перебіг такого строку в будь-якому випадку закінчувався у вересні 2017 року, коли рішення ОАС міста Києва ще не набрало законної сили. Щодо тверджень апелянта про відсутність порушення відділом ДВС інструкції з організації примусового виконання рішень, що могли вплинути на права позивача та завдати матеріальної шкоди посилався на постанову ОАС міста Києва від 22 вересня 2017року, яка є рішенням, відповідно до якого встановлена протиправність дій старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Полісмака О.О. у межах виконавчого провадження №34236560 у частині невиконання п.п. 4.2.10 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року за №512/5 ( у редакції на момент повідомлення про крадіжку автомобіля KIA CERATO). Щодо тверджень апелянта про відсутність порушень прав ОСОБА_2 в розумінні завдання їй збитків представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 вказував, що вартість автомобіля KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_2 на момент його знаходження на відповідальному зберіганні складала 109143 грн. 00 коп. відповідно до звіту від 21.05.2014 року про незалежну оцінку вартості, складеного ПП &q?о ;Спілка експертів&qu01; в особі Гончаренка В.В. Тому втрата ОСОБА_2 майна, внаслідок протиправних дій інших осіб, вартість якого на момент такої втрати була встановлена, свідчить про порушення права позивача, для відновлення якого у розумінні ст..ст. 16, 22 та 1192 ЦК України належним способом захисту є саме відшкодування їй визначеної вартості втраченого майна.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ВДВС доводи скарги підтримав.

Представник позивача проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цих осіб.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини

На виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження 752/09, яке було відкрите за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КанчукЮлії Ярославівни від 11 вересня 2012 року за № 3051.

Згідно вказаного виконавчого провадження Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва ( відповідач 1) мав стягнути з ОСОБА_2 159 786 грн. на користь ОСОБА_5.

Оскільки на момент відкриття виконавчого провадження у позивача у власності перебував легковий автомобіль KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_2, то, відповідно постанови державного виконавця від 31 жовтня 2012 року на нього був накладений арешт.

27 вересня 2013 року був складений акт опису та арешту майна, за яким старший державний виконавець Полісмак О.О. передав на відповідальне зберігання ОСОБА_3 належний позивачеві транспортний засіб KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_2.

16 травня 2014 року старшим державним виконавцем Полісмаком О.О. була винесена постанова про призначення експерта, суб»єкта оціночної діяльності - суб»єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно якої для проведення повторної оцінки транспортного засобу KIA CERATO, д. н. з. НОМЕР_2, було призначено приватне підприємство &q?сп;Спілка експертів&quER; в особі ГончаренкаВалерія Валерійовича. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, його вартість складала 109 143 грн.

У травні 2014 року на штраф майданчик приватного підприємства &quUK;НИВА В.Ш.&qu ; був здійснений напад , у зв'язку з чим Голосіївським районним управлінням поліції було розпочате кримінальне провадження за № 0004102 із кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

5 вересня 2014 року приватне підприємство &quin;НИВА В.Ш.&qusp; направило до державного виконавця відповідача Полісмака О. О. заяву, у якій було зазначено, що в результаті попередньої інвентаризації, проведеної після збройного нападу на штраф майданчик приватного підприємства &q?ве;НИВА В. Ш.&q?ве;, було встановлено, що деякі автомобілі були викрадені нападниками, серед яких також був належний позивачеві автомобіль KIA CERATO, д. н. з. НОМЕР_2.

8 листопада 2016 року позивачем був надісланий запит до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві стосовно того, чи звертався відповідач 1 або старший державний виконавець відповідача 1 Полісмак О.О. до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві щодо вищезгаданого нападу на майданчик ПП &q?лі;Нива В. Ш.&q?ці;. У своїй відповіді від 12 грудня 2016 року на адвокатський запит Голосіївське районне управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві повідомило, що ні відповідач 1, ні старший державний виконавець відповідача 1 Полісмак О.О. не звертались до Голосіївського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у місті Києві стосовно нападу на штрафмайданчик ПП &quуп;Нива В.Ш.&q?ці;.

З відповіді Шевченківського управління поліції від 4 серпня 2016 року вбачалось, що подання старшого державного виконавця Полісмака О.О. стосовно притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 або приватного підприємства «Нива В.Ш.» до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві не надходило.

У зв'язку з такою бездіяльністю державного виконавця позивачем був поданий позов до окружного адміністративного суду міста Києва. Постановою від 22 вересня 2017 року позов було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця у частині невиконання вимог підпункту 4.2.10 інструкції з примусового виконання рішень .

Зобов'язано виконавця виконати вимоги інструкції , направити відповідне подання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності передбаченої ст. 388 КК України.

Вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що не направлення державним виконавцем подання про притягнення зберігача майна до кримінальної відповідальності, позивачу завдана майнова шкода в розмірі вартості транспортного засобу, а також моральна шкода.

З матеріалів справи вбачається, та судом встановлено що в травні 2014 року на штраф майданчик ПП &q?рі;НИВА В.Ш&quвб; був здійснений напад, у зв'язку з чим було розпочате кримінальне провадження за № 0004102. із кваліфікацією за ч.2 ст. 186 КК України та іншими статтями кримінального кодексу.

Судом встановлено, що вказане кримінальне провадження триває.

ПП &qupa;Нива В.Ш&quyl; повідомило, що автомобіль позивача, який перебував на зберіганні за договором з ВДВС, внаслідок таких злочинних дій був викрадений.

Таким чином, не направлення державним виконавцем подання про притягнення до кримінальної відповідальності зберігача майна, на думку колегії не перебуває у прямому причинному зв'язку із викраденням транспортного засобу, оскільки така бездіяльність жодним чином не могла впливати на події, які мали місце під час нападу 22 травня 2014 року. Державний виконавець жодним чином не міг вплинути чи відвернути ці події. Доводи позивача про те, що через не направлення подання вона не набула статусу потерпілого в кримінальній справі також є недоведеними. Позивач не довела, що вона зверталась до слідчого з приводу залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої особи і їй було відмовлено, а також доказів оскарження такої відмови.

Посилання в рішенні суду на не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , як на доказ прямого причинного зв'язку між шкодою та бездіяльністю є помилковим, оскільки ОСОБА_3, приймаючи на зберігання автомобіль позивача діяв як представник ПП &q?ль;НИВА В.Ш.&q?ий; за довіреністю.

Отже, висновок суду про наявність в діях державного виконавця складу правопорушення не відповідає встановленим обставинам справи , так як відсутній прямий причинний зв'язок, між бездіяльністю, яка була встановлена під час розгляду справи окружним адміністративним судом і фактом викрадення майна боржника у зберігача майна 22 травня 2014 року.

За таких обставин, відсутні правові підстави для притягнення до цивільної відповідальності держави, в порядку ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, оскільки судом не встановлено, що шкода позивачу завдана внаслідок бездіяльності державного виконавця.

Крім того, про викрадення транспортного засобу під час вчинення виконавчих дій позивачу було відомо в вересні 2014 року, так як вона 22 вересня 2014 року подавала до ВДВС лист, в якому повідомляла інформацію, що їй стало відомо з засобів масової інформації про напад та можливе викрадення її автомобіля.

З даним позовом позивач звернулась в лютому 2018 року, з пропуском трирічного строку позовної давності, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач заявляв в районному суді про застосування позовної давності. (заява а.с. 202)

Посилання позивача на те, що строк має відраховуватись з дати ухвалення рішення окружним адміністративним судом є помилковим, оскільки строк згідно вимог ст. 261 ЦК України має відраховуватись від дати коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. За обставинами даної справи це дата, коли позивач дізналась, або могла дізнатись про викрадення її транспортного засобу під час виконання рішення суду і з цієї дати вона мала можливість звернутись до суду з позовом про відшкодування державою шкоди, завданої внаслідок зникнення транспортного засобу під час вчинення державними органами виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд при вирішенні даної справи не вірно застосував норми матеріального права, висновки суду, викладені в рішенні не відповідають встановленим обставинам справи, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищезазначених підстав.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 10 вересня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.