Справа № 285/3406/17
провадження у справі № 2/0285/288/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.,

імя (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач Новоград-Волинська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України, представник ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності

Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, представник ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5, представник ОСОБА_6,

відповідач ОСОБА_7,

відповідач ОСОБА_8, представник ОСОБА_9,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_10,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за позовом Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_2 житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнання незаконним та часткове скасування наказу у частині надання дозволу на приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

встановив:

19.09.2017 року Новоград-Волинська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України (надалі Новоград-Волинська КЕЧ району) звернулася до суду з позовом, в якому просила, після уточнення позовних вимог, ухвалити рішення, яким поновити строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнати незаконним та скасувати наказ ОСОБА_2 житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (надалі ОСОБА_2 ЖКГЕ та КВ Новоград-Волинської міської ради) № 379 від 19.12.2008 року в частині надання дозволу на приватизацію ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 (надалі Квартири), визнати недійсним Свідоцтво про право власності на Квартиру, видане на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_7, визнати недійсним Договір купівлі-продажу Квартири, укладений 09.02.2017 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В обґрунтування позову вказує, що у липні 2016 року у ході проведення документальної перевірки з питань використання службового житла Збройних Сил України на території Новоград-Волинського гарнізону було виявлений факт незаконної приватизації громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 службової Квартири Міністерства оборони України Новоград-Волинської КЕЧ району, а тому відбулося звернення до суду з цим позовом (а.с.45-49).

22.09.2017 року відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду (а.с.15).

09.11.2017 року представником ОСОБА_2 ЖКГЕ та КВ Новоград-Волинської міської ради подано письмове заперечення, яке зводиться до того, що на підставі наданих ОСОБА_5 документів для оформлення передачі їй та члену її сімї у приватну власність Квартири не вбачалося те, що остання є службовою. У звязку з чим просять залишити позовні вимоги без задоволення (а.с.19-20).

27.11.2017 року позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.45-49).

27.11.2017 року накладено арешт на Квартиру (а.с.53).

19.02.2018 року відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подано відзив на уточнену позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позову. Вказують на те, що рішення про включення спірної Квартири до складу службового житла було прийнято після видачі ордеру для вселення та вказуються на сплив позовної давності по даній справі (а.с.118-122).

15.03.2018 року представником Новоград-Волинської КЕЧ району подано відповідь на відзив, у якому останній звертає увагу на те, що на даний час рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 14.09.1994 року за № 65, яким затверджено Квартиру службовою та службовий ордер за № 935 від 04.08.1994 року не оспорені та в установленому порядку не визнані недійсними. Звертає увагу на те, що у ході проведення перевірки службового житлового фонду гарнізону у серпні 2011 року та лютому 2016 року членами житлової комісії Новоград-Волинського гарнізону не було виявлено в ОСББ «Мікрорайон «Зелені» факту приватизації Квартири. Про порушення права на користування квартирою позивач дізнався за результатами додаткової перевірки, проведеної у липні 2016 року. Тому вважає поважними причини пропущення строку позовної давності (а.с.137-157).

04.06.2018 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с.234-235).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 КЕЧ району заявлені вимоги підтримав, які просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_9 у судовому засіданні заявлені вимоги Новоград-Волинської КЕЧ району не визнали в інтересах своїх довірителів. Просили відмовити у задоволенні позову, кожен окремо. З приводу застосування судом строків спливу позовної давності просили врахувати правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-2469цс16. Представник ОСОБА_9 вказувала на те, що її довіритель ОСОБА_8 під час придбання спірної Квартири не знав та не міг знати про обставини на які вказує позивач, а тому є добросовісним набувачем.

Представник відповідача ОСОБА_2 ЖКГЕ та КВ Новоград-Волинської міської ради у судове засідання під час розгляду справи по суду не зявлялася, у заявах до суду представник ОСОБА_4 просила розгляд справи проводити без їх участі, правова позиція управління відмовити у задоволенні позову (а.с.97,117,135,167,182,201,216,233).

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання жодного разу не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останньою відомою адресою місця реєстрації, яка збігається із адресою місця проживання, що останній зазначив у своїй заяві до суду про відкладення розгляду справи (а.с.99) та шляхом поміщення оголошення про його виклик у судові засідання на сайті суду.

Третя особа у судові засідання також не зявлялася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.

Опитані свідки у судовому засіданні, кожен окремо, вказували на те, що під час проведення перевірок у 2011 році та на початку 2016 року не було виявлено порушення приватизації даної Квартири. Дане порушення було виявлено лише у кінці 2016 року під час повторної перевірки з цього приводу.

Суд, заслухавши учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов на наступного висновку.

Встановлено, що 04.08.1994 року Новоград-Волинською КЕЧ району видано ордер № 935, на підставі якого ОСОБА_5 із членами сімї, а саме: чоловіком ОСОБА_7, відповідачем по справі, та сином ОСОБА_12 та ОСОБА_13, вселилися у двохкімнатну квартиру, площею 38,0 кв.м., № 28 буд. 6 по вул. Рокосовського в м. Новоград-Волинський Житомирської області (а.с.10).

14.09.1994 року рішенням Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області за № 65 двохкімнатну квартиру, № 28 буд. 6 по вул. Рокосовського в м. Новоград-Волинський Житомирської області, площею 38,0 кв.м., затверджено службовою (а.с.12).

У 2008 року ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_2 ЖКГ та КВ Новоград-Волинської міської ради із заявою про передачу Квартири у спільну власність у рівному співвідношенні із членом сімї чоловіком ОСОБА_7 (а.с.8).

19.12.2008 року наказом ОСОБА_2 ЖКГ та КВ Новоград-Волинської міської ради за № 379 прохання ОСОБА_5 задоволено, передано їй та членам її сімї у спільну часткову власність дану Квартиру (а.с.7).

09.02.2017 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, житловою площею 47,9 кв.м., загальною площею 75,0 кв.м. (а.с.236).

У липні 2016 року під час проведення документальної перевірки з питань використання службового житла Збройних Сил України на території Новоград-Волинського гарнізону посадовою особою встановлено, що Квартира, яка визнана службовою, приватизована ОСОБА_5 на підставі наказу наказом ОСОБА_2 ЖКГ та КВ Новоград-Волинської міської ради за № 379 від 19.12.2008 року (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК Української РСР) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, у тому ж числі жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

Згідно ч. 1 ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Із ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 4 , 5 ст. 5 та ч. 1,3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації, у тому ж числі, квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить, у тому ж числі, право комунальної власності на нерухоме майно. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою,… в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, … , що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Зі змісту п. 9 ч. 1 ст. 15 ЖК Української РСР слідує, що виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових (стаття 118).

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п. 12.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України № 737 від 30.11.2011 року визначено, що перевірка стану обліку та використання жилої площі, закріпленої за гарнізонами, у тому числі в будинках виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, районної державної адміністрації та центральних органів виконавчої влади, проводиться щороку КЕВ (КЕЧ) району разом з гарнізонними житловими комісіями. Про проведені перевірки робляться відповідні відмітки в картках обліку жилої площі, закріпленої за гарнізоном у будинках виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад та центральних органів виконавчої влади (додаток 33).

Враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_5 на підставі ордера за № 935 від 04.08.1994 року, виданого Новоград-Волинською КЕЧ району, була вселена разом із членами сімї у двохкімнатну Квартиру, площею 38,0 кв.м., а ОСОБА_2 ЖКГ та КМ Новоград-Волинської міської ради видано наказ про передачу останній та члену її сімї у приватну власність трьохкімнатну Квартиру, житловою площею 47,9 кв.м., загальною 75,0 кв.м., на підставі якого видано Свідоцтво про право власність на житло, та те, що рішення Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області за № 65 14.09.1994 року про затвердження двохкімнатної Квартири службовою дійсне на момент розгляду справи, суд приходить до висновку, що приватизація Квартири відбулася з порушенням норм Закону.

Не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача ОСОБА_6 на предмет того, що її довірителю на момент приватизації Квартири не було відомо про те, що квартира рішенням ради визнана службовою з огляду на наступне. Зокрема, у рішенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 2-п-32,2006р. від 18.08.2006 року, де відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були учасниками справи, було встановлено про наявність такого рішення.

Разом з тим, не підлягає й задоволенню клопотання представника відповідача ОСОБА_6 відповідача ОСОБА_5 про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору. У даній справі предметом спору є Квартира за відповідною адресою, у звязку з чим у суду сумнівів з цього приводу не виникає.

Проте, враховуючи ту обставину, що звернення до суду з даним позовом відбулося лише у вересні 2016 року, суд рахує за необхідне задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_6 щодо застосування наслідків спливу строків позовної даності до даних правовідносин.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом України, викладену у справі № 6-2469цс16 у постанові від 16.11.2016 року, яка вказує на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Ураховуючи положення п. 12.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яке зводиться до того, що позивач мав проводити перевірку стану обліку та використання жилої площі щороку, проте цього у достатній мірі не робив. Про приватизацію даної Квартири позивачу стало відомо лише у липні 2016 року, коли остання відбулася ще у 2008 році.

Відтак, позивач мав можливість та обов'язок знати про стан своїх майнових прав, а тому посилання позивача на ту обставину, що Новоград-Волинській КЕЧ району не було відомо про приватизацію Квартири до липня 2016 року, що потягло за собою звернення до суду з цим позовом лише у вересні 2017 року, є недостатньою. Тому суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду .

У свою ж чергу, представником ОСОБА_6 відповідача ОСОБА_5 неодноразово вказувалося на те, що відповідачі не приховували факту приватизації Квартири. Про те, що Квартира була приватизована у 2008 році було відомо ОСББ, яке її обслуговувало.

Відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позову.

Оскільки представником відповідача ОСОБА_6 . заявлено вимогу про застосування до заявлених вимог позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову у частині надання дозволу на приватизацію Квартири та визнання недійсним Свідоцтва про право власності на Квартиру.

Стосовно позовних вимог щодо недійсності договору купівлі-продажу Квартири, укладеного 09.02.2017 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, то судом не встановлено підстав визнання його недійсним. На момент укладення договору свідоцтво про право власність на Квартиру було чинне. Позивачем не доведено того факту, що відповідачу ОСОБА_8 було відомо про обставин незаконної приватизації Квартири. Відтак, відповідач ОСОБА_8 є добросовісний набувачем Квартири за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати з відповідачів на користь позивача не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_2 житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнання незаконним та часткове скасування наказу у частині надання дозволу на приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування або імя сторін та інших учасників справи:

позивач Новоград-Волинська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України (місце знаходження 11706, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Волі, 39, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄРДПО України 07790161);

відповідач ОСОБА_2 житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (місце знаходження 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 16, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄРДПО України 34849973);

відповідач ОСОБА_5 (останнє місце реєстрації 11703, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

відповідач ОСОБА_7 (останнє місце реєстрації 11703, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено);

відповідач ОСОБА_8 (місце реєстрації АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (місце знаходження 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 64, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄРДПО України не встановлено).

Дата складення повного судового рішення 18.10.2018 року.

Головуюча суддя: А.В.Михайловська