Справа №490/7960/17 06.09.2018
Провадження №22-ц/784/1420/18
Справа № 490/7960/17 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22-ц/784/1420/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А. в залі судового засідання в м. Миколаїв о 16 год. 48 хв., повний текст якого складено 2 липня 2018 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») до ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування кредитом, збитків за кредитним договором та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

1 вересня 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року, збитків та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог, ТОВ «Порше Мобіліті» зазначало, що 29 липня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 50009773 (далі - Кредитний договір, Договір), згідно з яким ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати ОСОБА_4 грошовий кредит у розмірі 221 218, 20 грн., що є еквівалентом 27 160,00 дол. США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, моделі Passat B7, а ОСОБА_4 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та згідно із графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину Договору (далі - Графік погашення).

Виконання зобов'язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу від 31 липня 2013 року (далі - Договір застави), за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту відповідачем було передано у заставу придбаний ним за кредитні кошти автомобіль.

У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору, 13 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою достроково повернути суму кредиту та сплатити заборгованість за кредитним договором.

26 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на вимогу позивача було винесено виконавчий напис за яким звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat В7, що належав на праві власності ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором.

Проте, відповідач не виконав виконавчий напис нотаріуса та не повернув предмет застави у зв'язку з чим ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2016 року було частково задоволено позов. З ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» було стягнуто 480 392, 22 грн. - заборгованість за кредитним договором, 82 905,49 грн. - штраф, 2 848.68 грн. - пеня, 5 090,62 грн. - три проценти річних, 17 889,82 грн. - інфляційні витрати, а всього 589126,83 грн. Крім того, стягнуто збитки, пов'язані зі сплатою страхових платежів за відповідача за серпень-вересень 2015 року у розмірі 4 400,67 грн.

З дня набрання законної сили вищевказаним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по даний час воно є невиконаним, кошти у погашення заборгованості за Кредитним договором відповідачем не сплачувались.

Проте, в ході здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 26 липня 2015 року № 1054, на предмет застави було звернуто стягнення та 16 травня 2017 року на рахунок позивача було перераховано 359 845,05 грн.

З посиланням на зазначені обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь 83 985,44 грн. - процентів за користування кредитними коштами за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року, 33 445,06 грн. збитків та 25 101,50 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитним договором, а всього в загальному розмірі 142 532 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 18 470,06 грн. - проценти за користування кредитом за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року, 27 870,88 грн. - збитки та 24 681,6 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитним договором, а всього 71 022.54 грн.

Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у розмірі 1 064,71 грн. та 2 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, районний суд дійшов висновку про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ, оскільки стягнення процентів в розмірі, визначеному кредитним договором, з огляду на те, що за рішенням суду вже була достроково стягнута заборгованість за кредитним договором, поза межами кредитного договору законом не передбачено. Внаслідок зменшення суми боргу за процентами, відповідно зменшився й розмір трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги щодо стягнення збитків були задоволені частково без урахування сум, пов'язаних зі сплатою податку на додану вартість, при оплаті страхових сум за договором добровільного страхування предмету застави.

Не погодившись із вказаним рішенням суду ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вказував, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом на суму 18 470,06 грн., оскільки неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України та не застосував до спірних правовідносин положення ст. 1056-1 ЦК України та умови Кредитного договору.

Відповідач має повернути позивачу відсотки за користування кредитом до моменту повернення суми кредиту. При цьому при розрахунку відсотків за користування кредитом суд першої інстанції мав використовувати ставку 9,9%, що встановлена умовами договору, а не облікову ставку НБУ.

Скаржник також наголошував на тому, що у рішенні судом не наведено розрахунку процентів, а його висновки щодо суми таких процентів є неправильним, оскільки, по-перше, період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року насправді охоплює 657 днів, а не 581 день, як зазначив суд першої інстанції. По-друге, навіть, якщо погодитись із помилковим розрахунком заборгованості відповідача за тілом кредиту, що здійснив суд першої інстанції, розрахунок заборгованості за відсотками все одно є невірним.

За висновками суду, відповідач має сплатити кредитору проценти за користування кредитом на рівні облікової ставки НБУ. Між тим, облікова ставка НБУ за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року постійно зменшувалась від 22% до 12,5%. Таким чином, облікова ставка НБУ за весь період нарахування була вищою від розміру процентів за користування кредитом, встановленого договором, а отже розрахунки суду є помилковими.

Відповідач ОСОБА_4 правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

29 липня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 50009773 (далі - Кредитний договір, Договір), згідно з яким ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати ОСОБА_4 грошовий кредит у розмірі 221 218, 20 грн., що є еквівалентом 27 160,00 дол. США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, моделі Passat B7, а ОСОБА_4 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та згідно із графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору позивач має право достроково вимагати повернення кредиту, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць.

Виконання зобов'язання відповідача за цим Договором забезпечувалося заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу від 31 липня 2013 року (далі - Договір застави), за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту відповідачем було передано у заставу придбаний ним за кредитні кошти автомобіль.

У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору, 13 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою достроково повернути суму кредиту та сплатити заборгованість за кредитним договором.

26 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було винесено Виконавчий напис від 26 липня 2015 року за № 1054, відповідно якого звернено стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2,0, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013, колір: сірий, тип: легковий седан-В, реєстраційний № НОМЕР_2 у рахунок задоволення вимог позивача за невиплачену в період з 23 січня 2015 року по 05 травня 2015 року заборгованість у розмірі 519 156,74 грн., з яких прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу у розмірі - 47 325,04 грн.; штрафні санкції у розмірі - 5 479,12 грн.; штраф за порушення терміну повернення кредиту - 44 243,64 грн.; сума кредиту - 422 108,94 грн.

Проте виконавчий напис не виконувався, внаслідок чого ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Так, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» борг за кредитним договором у розмірі 589 126,83 грн., який складається із : заборгованості за кредитним договором 480 392,22 грн., штрафу у розмірі 82 905,49 грн., пені у розмірі 2 848,68 грн., 3% річних у розмірі 5 090,62 грн та інфляційних витрат у розмірі 17 889,82 грн.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» збитки у розмірі 4 400,67 грн. та судовий збір у розмірі 8 902,91 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Як вбачається з вказаного рішення суду, заборгованість визначена станом на 12 жовтня 2015 року та підлягає поверненню сума кредиту і процентів у розмірі 480 392,22 грн., з яких 47 325,04 грн. - несплачені щомісячні платежі; 419 009,42 грн. - сума кредиту та 14 057,77 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 13 червня по 12 жовтня 2015 року.

24 червня 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження на підставі Виконавчого напису про звернення стягнення на зазначений транспортний засіб за Договором застави транспортного засобу від 31 липня 2013 року, заставодержателем якого є позивач.

24 квітня 2017 року відбулися електронні торги з метою реалізації предмету застави, за результатами яких 16 травня 2017 року Заводським відділом Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного управління юстиції Миколаївської області було перерахувано на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 359 845,05 грн. в рахунок виконання виконавчого напису нотаріуса та погашення кредитної заборгованості відповідача за Кредитним договором.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті».

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, дотримуючись правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.

Як встановлено в судовому рішенні від 17 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

З огляду на встановлені обставини, зазначені норми права та правову позицію Верховного Суду, в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» процентів за користування кредитними коштами за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 83 985,44 грн. слід відмовити за безпідставністю цих вимог.

Таким чином, станом на 16 травня 2017 року залишок заборгованості суми кредиту після розподілу грошових коштів отриманих позивачем, становив за період з 17 червня 2016 року по 15 травня 2017 року - 480 392,22 грн., а з 16 травня 2017 року по 31 липня 2017 року - 120 547,17 грн., виходячи з розрахунку 480 392,22 грн. (сума заборгованості за рішенням суду) - 359 845,05 грн. (сума від реалізації предмета застави). Натомість позивач вираховує заборгованість, визначену у виконавчому написі нотаріуса, який вчинено до набрання законної сили рішення суду про стягнення заборгованості.

З огляду на це три проценти річних від простроченої суми складають за період з 17 червня 2016 року по 15 травня 2017 року - 13 109,00 грн., а з 16 травня 2017 року по 31 липня 2017 року відповідно - 753,00 грн., а всього 13 862 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитним договором та у справі слід ухвалити в цій частині нове судове рішення, за яким позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних задовольнити частково у розмірі 13 862 грн. за період з 17 червня 2016 року по 31 липня 2017 року, а в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами відмовити.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди позивача з вирішенням судом першої інстанції вимог позову про стягнення збитків та витрат на професійну правничу допомогу, то рішення районного суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на 29,3%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору при подачі позову та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 566 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитним договором, а також стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 13 862 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитним договором від 29 липня 2013 року за період з 17 червня 2016 року по 31 липня 2017 року.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» процентів за користування кредитними коштами за період з 13 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 83 985,44 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 1 566 грн. судового збору.

В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 10 вересня 2018 року.