Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

іменем України

16 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхов О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

З відповідачем по даній справі вона перебуває в шлюбі з 17 вересня 2014 року, зареєстрованому в відділі державної РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1403.

Від спільного проживання у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне проживання з відповідачем у них не склалося. З самого початку їхнього спільного проживання в їх сімї не було взаємоповаги та взаєморозуміння одне до одного. В сімї постійно виникали сварки, тому їх шлюб стало недоцільно зберігати.

Вона втратила до відповідача почуття та повагу і не бажає надалі з ним перебувати у шлюбі. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, так як спільне проживання з відповідачем суперечить її інтересам.

Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 вересня 2014 року в відділі державної РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1403, стягнути з відповідача на її користь судові витрати та після розірвання шлюбу прізвище залишити ОСОБА_2 (а. с. 3).

Ухвалою судді від 20 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 00 хвилин 16 жовтня 2018 року (а. с. 13-14).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву, отримана судом 16.10.2018 року за вх. № 33158, в якій просила справу за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 16.10.2018 року за вх. № 33157, в якій просив справу за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу розглянути без його участі. Позов визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

17 вересня 2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 17.09.2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 1403, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ОК № 166206, виданого 17 вересня 2014 року (а. с. 4).

Встановлено, що подружжя від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження (а. с. 6).

Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім»я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З наявної в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 убачається, що останній визнає позов позивачки в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не повязано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, наполягали на розірванні шлюбу, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивачки, крім того, відповідачем визнано позов позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачкою при звернені до суду судові витрати у сумі 704,80 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а. с. 2).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 56, 105, 110-112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 19, 82, 133, 141, 200, 206, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 17 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1403 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, - розірвати.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у сумі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Степана Бендери, б. 234);

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 19).

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддяОСОБА_5