18.10.2018 227/3939/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Верній М.Г.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області, Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом до Добропільської міської ради Донецької області, Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, 08 лютого 2013 року, за адресою: Донецька обл. м.Добропілля вул.Шевченка, 1/51, з грудня 2000 року по день смерті ОСОБА_3 08 лютого 2013 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 08 лютого 2013 року померла її мати ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,352 га, розташованої на території Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців не має. За оформленням спадщини ніхто не звертався. Постановою нотаріуса від 31 травня 2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як пропущений 6-місячний строк на прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подавала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, що прийняла її, бо на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем за адресою: м.Добропілля вул.Шевченка, 1/51. Померла мати позивачки до грудня 2000 року постійно мешкала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте в грудні 2000 року у звязку з поганим станом здоровя померлої позивач її забрала до себе додому за адресою: м.Добропілля вул.Шевченка, 1/51, але щоб не втратити субсидію зареєструвала місце її проживання у знайомих за адресою адресою: м.Добропілля вул.Шевченка, 7/93. У звязку з цим звернулась в суд з вказаним позовом.

В судовому засіданні, яке відбулося 03 жовтня 2018 року, представник позивача позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась в суд з заявою про розгляд справи у її відсутність. (а.с.47)

Представник Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, звернулись в суд з заявою про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують. (а.с.41)

Представник Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання з невідомих суду причин не зявився, хоча були належним чином повідомленні про часта місце судового розгляду. (а.с.48)

Учасники процесу в судове засідання, яке було призначено на 18 жовтня 2018 року не зявилися, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 грудня 2000 року було зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Знята з реєстрації у звязку з смертю, що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області. (а.с.20)

Спадкодавець ОСОБА_4 померла 08 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.13)

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 є рідною дочкою померлої ОСОБА_3 (а.с.14,15, 53-55)

Згідно свідоцтва про право власності на землю ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,352 га, розташованої на території Словянської сільської ради. (а.с.16-17)

З Акту обстеження на предмет проживання, складений головою ОСББ «Мій будинок», вбачається, що ОСОБА_4 з грудня 2000 року і до дня смерті, а саме 08 лютого 2013 року проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з членами своєї родини: ОСОБА_2 дочкою, ОСОБА_5 зятем, ОСОБА_6 онуком та ОСОБА_7 онукою. (а.с.21)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами позивачки суду підтвердили, що з 2000 року до дня смерті разом з ОСОБА_2 проживала її мати ОСОБА_4, за адресою м.Добропілля пр. Шевченка, 1/51, яку вона та члени її сімї доглядали до дня смерті.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 31 травня 2018 року була заведена спадкова справа по смерті ОСОБА_3, яка померла 08 лютого 2013 року, за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини. (а.с.18)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 08 лютого 2013 року, тому що строк на прийняття спадщини нею пропущений. (а.с.19)

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2, яка є спадкоємицею за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 з грудня 2010 року по день її смерті 08 лютого 2013 року за адресою АДРЕСА_1, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Щодо того факту, що зареєстроване місце проживання померлої не співпадає з місцем її фактичного проживання станом на день її смерті, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Керуючись ст.ст. . 10, 81, 83, 223, 264-265, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 85001), в інтересах якої діє ОСОБА_1, (поштова адреса: пров. Європейський, буд. 37, м. Добропілля Донецької області 85004) до Словянської сільської ради (ЄРДПОУ: 04340264, адреса місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 36, с. Словянка Межівського району Дніпропетровської області 52911), Добропільської міської ради (ЄРДПОУ: 32897190, адреса місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 83, м. Добропілля Донецької області 85000) про встановлення факту постійного проживання, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, разом зі спадкодавцем її матірю ОСОБА_3 з грудня 2010 року по день відкриття спадщини 08 лютого 2013 року, за адресою АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя: Л.С. Мацишин

18.10.2018