ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/821/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2018 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_5, розглянувши в порядку загального позовного провадження в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до Петриківського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_3 в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення ХХ сесії VІІ скликання ОСОБА_4 селищної ради №451-20/VІІ від 04 квітня 2017 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 21/03/1997 р. виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради народних депутатів, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,03 га., за адресою: сел. ОСОБА_7 ( раніше сел. Червонопартизанське) Петриківського району, Дніпропетровської області, вул. Тиха, буд. №11.

Вищевказана земельна ділянка (кадастровий номер :03:037:0103) була передана їй у приватну власність на підставі рішення ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 32 від 17.05.1994 року з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80198144 від 13.02.2017 р. (номер запису про право власності: 18982741).

У 2005 році позивач погодилась на пропозицію відповідача по справі - ОСОБА_3 продати йому належне їй домоволодіння за 1000 доларів США, з яких він передав їй лише 250 доларів США.

Вони з відповідачем домовились, що після повного розрахунку, вони нотаріально укладуть договір купівлі-продажу. Відповідач запевнив, що розрахується з нею у повному обсязі, але через скрутні сімейні обставини, просив надати йому дозвіл оселитися в будинку та надати час на збирання грошей. Позивач проти цього не заперечувала. Таким чином, ОСОБА_3 став користуватися її будинком.

Позивач неодноразово нагадувала відповідачу про необхідність остаточного розрахунку, але він посилався на тяжке становище та просив зачекати.

Позивач - людина похилого віку, інвалід 1 групи, співчувала відповідачу та не тиснула на нього, погоджувалась на відстрочку розрахунку.

Але відповідач, ввів позивача в оману відносно його дійсних намірів.

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області -ОСОБА_8, третя особа: ПИЩИДА ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер № 3382720 від 13.02.2017 р., прийняте держ. реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про реєстрацію права власності за позивачем на земельну ділянку площею, 0,03 га, кадастровий номер :03:037:0103, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Мала Петриківка, вул. Тиха, буд. 11. (справа № 2а/0187/2118).

Як на підставу для звернення з позовом ОСОБА_3 посилався на ту обставину, що йому передана у власність вищевказана земельна ділянка на підставі рішення сесії ОСОБА_4 селищної ради. Позивач не визнає позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі та вважає, що він не має правових підстав взагалі звертатися з вищевказаним адміністративним позовом.

З урахуванням наведеного, під час підготовчого судового засідання позивачем було заявлено клопотання про витребування з ОСОБА_4 селищної ради документів, які стали підставою для прийняття рішення ОСОБА_4 селищною радою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею, 0,03 га, кадастровий номер :03:037:0103, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Мала Петриківка, вул. Тиха, ОСОБА_10

06 березня 2018 року її представник ознайомилась з

*рішенням ХУІ сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради № 282-14/УП від 26 жовтня 2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_3В.» про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,03 га за адресою вул. Тиха 11, в с. Мала Петриківка,

*рішенням XX сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради № 451-20/УІІ від 04 квітня 2017 року «про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність» за вищевказаною адресою.

Позивач вважає, що рішення XX сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради № 451-20/УП від 04 квітня 2017 року «про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню за наступних підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 рішенням ХУІ сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради № 282-14/УП від 26 жовтня 2016 року було відмовлено у наданні дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,03 га за адресою: вул. Тиха 11, в с. Мала Петриківка з зазначенням про необхідність привести до відповідності правоустановчу документацію на житловий будинок згідно з чинним законодавством.

04 квітня 2017 року на XX сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради було ухвалено рішення № 451-20/УП «про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність» підставою для його постановлення та задоволення заяви ОСОБА_3 стали посилання на рішення судових інстанцій, а саме: рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.15 р. по справі № 187/1083/15-ц та від 08.11.2016 р. по справі № 187/521/16-ц та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. по справі № 22ц/774/1696/17.

Жодне з судових рішень не стосується права набуття у власність ОСОБА_3 житлового будинку, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,03 га. за адресою вул. Тиха 11, в с. Мала Петриківка.

У рішенні Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. по справі № 187/521/16-ц, яке залишилось без змін на підставі ухвали

апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р.(спр. № 22ц/774/1696/17)

ОСОБА_6 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 таким,

що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за тих

підстав, що нею було не доведено, що він без поважних причин не проживав у спірному

будинку з 2012 року.

Рішенням Петриківського районного суду від 20 жовтня 2015 року по справі № 187/1083/15-ц, яке набрало чинності 02.11.2015 р. позивачу було відмовлено у позові до ОСОБА_12 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, оскільки на той час, вона не підтвердила своє право власності на земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_4 селищна рада безпідставно у своєму рішенні посилається на вищезазначені судові рішення.

Більш того, ОСОБА_3 з метою незаконного набуття земельної ділянки позивача та введення в оману органи самоврядування, приховав від селищної ради рішення ОСОБА_4 райсуду від 26 .09.2016 року по справі № 187/690/16-ц, яке набрало чинності 07.10.2016 р., про відмову ОСОБА_3 у визнанні дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок.

За таких обставин, ОСОБА_3 не мав права взагалі звертатися до ОСОБА_4 селищної ради з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки за вищевказаною адресою, оскільки, він не набув у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок та право користування земельною ділянкою за адресою: вул. Тиха 11, в с. Мала Петриківка, а ОСОБА_4 селищна рада без достатніх правових підстав розглянула та задовольнила заяву ОСОБА_3.

Належним чином позивач своє право власності на спірну земельну ділянку оформила

13.02.2017 року.

Зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, оскаржуване рішення ОСОБА_4 селищної ради на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку площею, 0,03 га, кадастровий номер :03:037:0103, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Мала Петриківка, вул. Тиха, буд.11 та передачу її у власність ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим, позивач наполягає на визнанні рішення в XX сесії УП скликання ОСОБА_4 селищної ради № 451-20/У1І від 04 квітня 2017 року - незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього, бажає зазначити, що оскаржуване рішення існує в двох примірниках, які різняться за змістом та кількістю пунктів, що також доводить його незаконність.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, відповідно до якого вважає, що позовна вимога є необгрунтованою та безпідставною з огляду на те, що він не може бути у якості відповідача у вказаній справі, так як він ніяким чином не мав змоги впливати на рішення, що ухвалила сесія ОСОБА_4 селищної ради, але так як спір стосується його, та земельної ділянки, що йому надана із земель комунальної власності в користування за рішенням ОСОБА_4 селищної ради, то він може виступати в суді як заінтересована особа. Крім того вважає, що дана справа не може слухатися у цивільному провадженні Петриківським районним судом так як предметом позову у цій справі є публічно-правова вимога. Вимога адміністративного позову ґрунтується на публічно-правових відносинах, які виникають у зв'язку зі здійсненням відповідачем владних управлінських функііій на основі законодавства. Тому такий спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що він у цій справі відповідачем не може бути. Крім того вважає, що ОСОБА_4 селищна рада законно прийняла рішення щодо надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність та підстав для скасування рішення немає.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, оскільки своє рішення вважає законним. Суду пояснила, що дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки 0,03 га, кадастровий номер :03:037:0103, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Мала Петриківка, вул. Тиха, буд.11, був наданий з дотриманням відповідної процедури. Так ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою та надав наступні документи: рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.15 р. по справі № 187/1083/15-ц та від 08.11.2016 р. по справі № 187/521/16-ц та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. по справі № 22ц/774/1696/17, а також технічний паспорт на будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці. Чи перевірялося кому саме на час розгляду його заяви належить земельна ділянка 0,03 га за вказаною адресою їй не відомо. Встановивши належність будинку саме заявнику ОСОБА_3 ОСОБА_4 селищна рада прийняла оспорюване рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80198144 від 13.02.2017 р. (номер запису про право власності: 18982741), позивачу ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,03 га., за адресою: сел. ОСОБА_7 ( раніше сел. Червонопартизанське) Петриківського району, Дніпропетровської області, вул. Тиха, буд. №11. Вищевказана земельна ділянка (кадастровий номер :03:037:0103) була передана їй у приватну власність на підставі рішення ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 32 від 17.05.1994 року з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до рішення ХХ сесії VІІ скликання ОСОБА_4 селищної ради №451-20/VІІ від 04 квітня 2017 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власністьз кадастровим номером :03:037:0103 площею 0,03 га., за адресою: сел. Мала Петриківка, вул. Тиха, буд. №11.

Як зазначено у вищезазначеному рішенні, підставою для надання ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою є заява ОСОБА_3, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.15 р. по справі № 187/1083/15-ц та від 08.11.2016 р. по справі № 187/521/16-ц та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. по справі № 22ц/774/1696/17.

При цьому суд зазначає, що жодне з перелічених судових рішень не стосується права набуття у власність ОСОБА_3 а ні житлового будинку, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,03 га. за адресою вул. Тиха 11, в с. Мала Петриківка, а ні права на саму земельну ділянку.

Крім того, з пояснень представника відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_5 вбачається, що окрім зазначених судових рішень ОСОБА_3 надав також технічний паспорт на будинок розташований за адресою с. Червонопартизанське вул.. Тиха, 11, в якому зокрема зазначено, що вказаний житловий будинок є самочинно збудований, що також не є підставою для набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, під якою розміщений будинок.

З оспорюваного рішення вбачається, що ОСОБА_4 селищна рада, ухвалюючи його керувалася ст..ст. 12. 118, 121 ЗК України, ст.. 55 ЗУ «Про землеустрій», ст.. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009, ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у звязку з їх розмежуванням» від 14.05.2013.

Так відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п. Б ч. 1 ст.. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Частиною 2 статті 83 Земельного Кодексу України, передбаченого, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Згідно з ч. 1, 6, 7 ст.. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, вищезазначеними нормами земельного законодавства визначено які саме земельні ділянки відносяться до комунальної власності, передбачений порядок передачі земельних ділянок комунальної власності органом місцевого самоврядування у власність громадян, зокрема і для цілей будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з тим, відповідно до ст.. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. ч. 5 ст.. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як встановлено в судовому засіданні, право власності на земельну ділянку площею 0,03 га., за адресою: сел. Мала Петриківка вул. Тиха, буд. №11 (кадастровий номер :03:037:0103), на час прийняття оспорюваного рішення було зареєстроване за позивачем ОСОБА_6, про що 09.02.2017 року було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто зазначена земельна ділянка не відносилася до комунальної власності, оскільки належала іншому громадянину - позивачу по справі, і прав щодо розпорядження нею з метою її передачі у власність іншій особі до припинення права власності в порядку, визначеному законому ОСОБА_4 селищної ради не було.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 звертався до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,03 га., за адресою: сел. Мала Петриківка вул. Тиха, буд. №11 (кадастровий номер :03:037:0103). Однак рішенням Петриківського районного суду від 05.04.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2018 в задоволенні позову було відмовлено, тобто право власності на спірну земельну ділянку як на час прийняття оспорюваного в даній справі рішення, так і на час розгляду справи у відповідності до закону зареєстроване за позивачем.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено,що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК ( 2768-14 ) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що

порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) ( 435-15 ).

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що прийняте відповідачем ОСОБА_4 селищною радою оспорюване рішення є незаконним, оскільки ОСОБА_4 селищна рада не мала права без попереднього припинення права власності на земельну ділянку за позивачем надавати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність ОСОБА_3 Вказаним рішенням петриківська селищна рада хоча і не позбавила позивача права володіння землею, однак дозволила відповідачу ОСОБА_3 розпочати процедуру приватизації земельної ділянки належної позивачу, наслідком якої є визнання за ним права власності, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення ХХ сесії VІІ скликання ОСОБА_4 селищної ради №451-20/VІІ від 04 квітня 2017 року є законними та підлягають задоволенню.

Разом з тим зазначена позовна вимога ОСОБА_6 до ОСОБА_3є необгрунтованою та безпідставною з огляду на те, що він не може бути у якості відповідача у даній справі, так як він ніяким чином не мав змоги впливати на рішення, що ухвалила сесія ОСОБА_4 селищної ради, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства не заслуговують на увагу, мотиви щодо їх відхилення викладені в ухвалі Петриківського районного суду від 02.10.2018 постановленій на підставі заявленого клопотання, у звязку з чим суд не вважає за необхідне повторно викладати їх в рішенні суду.

Враховуючи, що позивач є інвалідом першої групи та її звільнено від сплати судового збору, суд у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення ХХ сесії VІІ скликання ОСОБА_4 селищної ради №451-20/VІІ від 04 квітня 2017 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у власність».

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 що до ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_13