КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/619/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Маличівської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Головне управління юстиції у м. Києві,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_3. звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, яка, як особисто йому розповідав його батько, мати та інші родичі, є його рідною тіткою.

Посилаючись на те, що для підтвердження факту родинних відносин документально потрібне Свідоцтво про народження ОСОБА_4, де були б зазначені ті ж самі, що і у ОСОБА_5, його батька, однак зазначене Свідоцтво було втрачено, а заявник поставив собі за мету зібрати для сімейного архіву та родоводу всі її документи, відшукати її творчі доробки, документи жертви холокосту, а також виконати усний заповіт покійної про її поховання разом із рідними, і цього всього зробити неможливо без підтвердження того, що вони є родичами між собою, просив заяву задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, остількисаме вона, а не Головне управління юстиції у місті Києві, була на момент подання заяви ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин і є на даний час єдиною заінтересованою особою у справі окремого провадження за такою заявою.

При цьому, зазначає, що на момент подання ОСОБА_3 заяви про встановлення факту родинних відносин в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва з 26 квітня 2013 року перебуває справа № 761/10023/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, визнання недійсним заповіту від 08 квітня 2010 року за реєстровим № 1135 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, відновлення заповіту від 08 листопада 2007 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину.

Посилаючись на те, що дійсною метою звернення ОСОБА_3 до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин було вирішення спору з приводу спадкування майна померлої ОСОБА_4, що порушує права та обов'язки ОСОБА_2 у спорі між спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_6 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 78 років померла ОСОБА_4 (а.с.9).

Встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі реєстрації актів про народження Бульварного районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва проведений відповідний запис за № 34 від 13 січня 1932 року. Місце народження м. Київ. Батьки: батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_8 (а.с.18).

Згідно копії Свідоцтва про зміну прізвища, ім'я, по-батькові, ОСОБА_9, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце народження м. Київ, змінила прізвище, ім'я, по-батькові на «ОСОБА_4», про що в книзі реєстрації актів про зміну прізвища, ім'я, по-батькові 1976 року липня місяця 6 числа зроблено запис за №51 (а.с.16).

З викладеного вбачається, що після народження ОСОБА_4 мала ім'я «ОСОБА_9», однак в подальшому змінила його на «ОСОБА_4». Батьками останньої, згідно наданої Державним архівом м. Києва Архівної довідки № 02-13/Н-1/130 від 22 січня 2014 року, значаться: батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_8.

Встановлено, що заявник ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Києві. Батьками останнього є: батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_10 (а.с.27).

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1, батько заявника - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Сквира Київської області. Записаними батьками значаться: батько - ОСОБА_11, мати - ОСОБА_8 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про зміну прізвища, ім'я, по-батькові Серія НОМЕР_2 від 28 листопада 1972 року, батько заявника - ОСОБА_5 після народження мав ім'я «ОСОБА_10», однак в подальшому змінив його на «ОСОБА_5» (а.с.11).

Таким чином, дата народження покійної ОСОБА_4 та дата народження батька заявника - ОСОБА_5 є відносно близькими, 1932 рік та 1921 рік, батьками покійної записані: батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_8, а батьками ОСОБА_5: ОСОБА_11, мати - ОСОБА_8, що дає підстави вважати, що дані особи дійсно можуть бути братом і сестрою. Зазначені ж на перший погляд різні імена їхнього батька як «ОСОБА_7» - «ОСОБА_11» насправді є ідентичними і дане явище зумовлене етнічними особливостями єврейської національної традиції, оскільки останній по національності був єврей.

Крім цього, факт того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є братом і сестрою підтверджується також наявними у справі офіційними документами компетентних органів.

Зокрема: - справкою ЖЕК № 404 від 14 жовтня 1983 року Форма № 15, згідно якої слідує, що ОСОБА_5 подав заяву про його перепрописку з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2, в якій вказав ціль приїзду - на проживання до сестри та те, що житлову площу надає сестра ОСОБА_4 (а.с.24а); - справкою ЖЕК № 404 від 1985 року № 727, з якої вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані дві особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник особового рахунку) та ОСОБА_5 (брат) (а.с.26).

Зі змісту долученої до справи копії рішення Народного суду Радянського району м.Києва від 05 травня 1977 року по справі № 2-858/77 за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, убачається, що під час розгляду зазначеної справи факт, що заявниця є племінницею ОСОБА_13 підтвердили свідки ОСОБА_5 - брат заявниці, який пояснив, що ОСОБА_13 є їх тіткою, тобто сестра їх батька (а.с.22-24).

З огляду на викладені обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність того, що батько заявника - ОСОБА_5 та покійна ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою, у зв'язку з чим правомірно встановив факт родинних відносин між ОСОБА_3 та покійною.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК України в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 256 ЦПК України в указаній редакції суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Твердження апеляційної скарги про те, що дійсною метою звернення ОСОБА_3 до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин було вирішення спору з приводу спадкування майна померлої ОСОБА_4, що порушує права та обов'язки ОСОБА_2 у спорі між спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, колегія суддів визнає голослівними, такими, що ґрунтуються на припущеннях.

При цьому, колегія суддів враховує наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 червня 2011 року, ОСОБА_3 визнано спадкоємцем частини зазначеного ОСОБА_4 у заповіті від 08 квітня 2010 року майна (а.с.88).

Матеріали справи свідчать, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Снітко В.М., ОСОБА_15, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, відновлення становища задоволено частково.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Снітком В.М., від 08 квітня 2010 року за № 1135, недійсним. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору, ОСОБА_15 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту задоволено.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Снітком В. М., від 08 квітня 2010 року за № 1135, недійсним.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Снітко В.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Острягін Д.Л, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори від 08 листопада 2007 року за № 2-0483, недійсним. Вирішено питання щодо судових витрат у справі.

Серед іншого, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року, складений покійною 08 листопада 2007 року заповіт на ім'я ОСОБА_2 визнано недійсним.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент подання ОСОБА_3 заяви про встановлення факту родинних відносин в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва з 26 квітня 2013 року перебувала справа № 761/10023/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, визнання недійсним заповіту від 08 квітня 2010 року за реєстровим № 1135 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, відновлення заповіту від 08 листопада 2007 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину, - колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу й оцінює критично.

Зі справи убачається, що на час звернення ОСОБА_3 28 вересня 2014 року у суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, заповіт від 08 квітня 2010 року був чинним.

Свідоцтвом про право на спадщину від 30 червня 2011 року, виданим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Башук О.О., визнано доведеним, що ОСОБА_3 є спадкоємцем майна покійної ОСОБА_4 (а.с.88).

Окрім цього, з долученої до справи копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, правонаступником якої визнано заявника, до ОСОБА_2, ОСОБА_15, Острягіна Д.Л., Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру, стягнення матеріальної та моральної шкоди визнано дії та бездіяльність державного нотаріуса четвертої Київської державної нотаріальної контори Острягіна Д.Л. незаконними ; визнано дії та бездіяльність державного нотаріуса Четвертої Київської державної нотаріальної контори Острягіна Д.Л. незаконними; визнано недійсною довіреність, посвідчену Четвертої Київської державної нотаріальної контори 08 листопада 2007 року за реєстровим № 2-9484, на право управління та розпорядження майном ОСОБА_4, ОСОБА_2 з моменту її видачі ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 22 листопада 2007 року за реєстровим № 2-9884, укладеного між ОСОБА_2, що діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності та ОСОБА_15, з моменту його укладання.

Встановлено повернути стан речей у первісний стан - визнати право власності на нерухоме майно, АДРЕСА_3 за ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.89-95).

Зміст заяви про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що після смерті ОСОБА_4, рідної сестри батька, у нього виникли проблеми з доведенням його прямого родинного зв'язку з померлою, в той час як він бажає зібрати для сімейного архіву та родоводу всі її документи, відшукати її творчі доробки, документи жертви холокосту. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 вказав на необхідність становлення такого факту також з метою підтвердження законності дій в частині виконання волі покійної й її поховання разом з рідними - його батьком та братом.

Отже, відповідно до справи, заявник не пов'язував встановлення факту родинних відносин із необхідністю підтвердження в наступному його права на спадкове майно, в той час як за результатами розгляду цивільних позовів постановлено судові рішення, якими визнано недійсними довіреність, видану покійною та вчинений на її підставі договір купівлі-продажу квартири, а також виключено право ОСОБА_2 на успадкування майна покійної ОСОБА_4

Матеріалами справи не доведено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 встановленням на підставі долучених до справи доказів факту родинних відносин заявника із покійною ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні суду висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Норми матеріального й процесуального права місцевим судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: