БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1248/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

"18" жовтня 2018 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування належною йому на праві власності квартирою, розташованою АДРЕСА_1. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідачі є його дочкою та онукою, які близько шести років тому виїхали за кордон й у квартирі не проживають, комунальних платежів не сплачують, участі в утриманні житла не беруть, хоча продовжують бути зареєстрованими в його житловому приміщені, чим порушують його права власника житла.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що його дочка ОСОБА_2 вдруге вийшла заміж і близько пяти з половиною років тому разом з дочкою ОСОБА_3 виїхала в Швецію на постійне проживання, де мешкають і по даний час. Додому приїжджають лише в гості раз на рік і на короткий термін (близько тижня). Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 02.10.2018р., але в судове засідання не з'явились, про причини неприбуття не повідомили, відзиву на позов не подали.

Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. За змістом положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; в разі відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік він втрачає право користування даним житлом.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартирі ОСОБА_1 постійно не проживають близько пяти років, виїхавши за кордон до Швеції; ОСОБА_1 у квартирі проживає лише зі своєю дружиною й ніяких перешкод у користуванні житлом своїм дочці та онуці, коли ті зрідка приїжджають у гості, не чинить.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється одноособовим власником квартири №57 в багатоквартирному житловому будинку №31 по вул. Героїв Майдану (колишня Енгельса) м. Борзна Чернігівської області. Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводяться, відповідно, дочкою та онукою позивачу. Водночас ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 2009 року значаться зареєстрованими в квартирі позивача, але фактично там не проживають близько пяти років, комунальними послугами не користуються, участі в утриманні житла не беруть, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 08.02.1992р., довідки Борзнянської міської ради №3915 від 01.08.2018р. про склад сімї, домової книги, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідачами всупереч положенням ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин їх тривалого непроживання у житловому помешканні позивача.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не має наміру надати належну йому на праві приватної власності квартиру для проживання відповідачам, а останні в ньому не проживають без поважних причин понад один рік (близько пяти років) і в добровільному порядку не бажають вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачу використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим його законні права та інтереси, то суд вважає вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, 321, 383, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.2, 3, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в АДРЕСА_2, та належить на праві власності ОСОБА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в АДРЕСА_2, та належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352,40 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець