Справа № 185/4319/18
Провадження № 2/185/2732/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просив суд встановити факт родинних відносин між ним, ОСОБА_1, та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 як племінником та дядьком відповідно; визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1. Він є племінником померлого, й відповідно є спадкоємцем за законом, оскільки вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, Першою Павлоградською державною нотаріального конторою Дніпропетровської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у зв'язку з тим, що у нього відсутні документи, що підтверджують родинні зв'язки між ним та померлим ОСОБА_3, а також правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вказаний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, був побудований ОСОБА_3 у 1965 році, зданий в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків від 13.11.2007 року, який затверджено рішенням Павлоградського виконкому від 28.11.2007 року №1337. Проте, всупереч п. 3 вказаного рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 правовстановлюючі документи не було видано, право власності на житловий будинок не зареєстровано. У зв'язку з тим, що він не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлого дядька, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Павлоградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_4, син ОСОБА_5 (громадянин Республіки Молдови), та його племінник ОСОБА_1.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в установленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини на корить ОСОБА_1, надавши відповідні заяви державному нотаріусу Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України.

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, копією свідоцтва про народження позивача, копіє витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (матері позивача - ОСОБА_7), співпадінням прізвищ та по батькові матері позивача ОСОБА_7 та померлого ОСОБА_3.

Проте, коли позивач, відповідно до вимог законодавства, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на тій підставі, що позивачем не було надано доказів родинних відносин та правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_3 у 1965 році, зданий в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків від 13.11.2007 року, який затверджено рішенням Павлоградського виконкому від 28.11.2007 року №1337. Проте, в супереч п. 3 вказаного рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 правовстановлюючі документи не було видано, право власності на житловий будинок не зареєстровано.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, якому на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 293-294, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, родинних зв'язків між ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко