03.01.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/ 1146/17
Провадження № 2/533/370/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

при секретарі Шуліка Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 13.09.2011 року відповідач ОСОБА_1 уклав кредитний договір /без номеру/ з позивачем та отримав кредит у сумі 1 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Далі, в позові зазначено, що станом на 31.08.2017 року в результаті не виконання зобовязань за договором кредиту за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 65 954,29 грн, яка складається із заборгованість за кредитом у сумі 1 716,06 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 55 796,34 грн., заборгованість за пенею та комісією у сумі 4 825,02 грн, штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн, штраф (процентна складова) у сумі 3 116,87 грн, а тому позивач прохає стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені ним судові витрати у сумі 1 600,00 грн.

Позивач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує. В разі неявки відповідача, прохає постановити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнаєчастково, прохає застосувати до пені строк позовної давності та зменшити штрафні санкції, оскільки потрапив у складні життєві обставини.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведені норми закону, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 13.09.2011 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір /без номеру/ згідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 1 700,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком вбачається та письмових пояснень, що станом на 31.08.2017 року за відповідачем лічиться заборгованість за кредитом у сумі 1 716,06 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 55 796,34 грн, заборгованість за пенею у сумі 4 825,02 грн, штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн, штраф (процентна складова) у сумі 3 116,87 грн, а всього у сумі 65 954,29 грн.

Відповідно до ст. 623 ЦК України вбачається, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Далі судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені та комісії у сумі 4 825,02 грн, штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн, штраф (процентна складова) у сумі 3 116,87 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, суд вважає, що вказані санкціє фактично є неустойкою, а тому приходить до висновку, що позивачем неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору.

Вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із відповідача штрафів розміром 500,00 грн. та 3 116,87 грн не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю.

Така ж правова позиція, висвітлена і в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

Крім цього, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦКУ).

Відповідно до статті 256 ЦК України вбачається, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України вбачається, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки кредитним договором не встановлена збільшена позовна давність, то правовідносини за зазначеним договором в частині позовної вимоги про стягнення пені регулюються, виходячи із спеціальної позовної давності, тривалість якої відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України складає один рік.

Згідно з розрахунку, який наданий позивачем вбачається, що з карткового рахунка відповідача здійснено списання коштів 01.03.2015 року у сумі 24,75 грн.

Позивач звернувся до суду 13.10.2017 року.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення пені не поновлений.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином відповідно до умов договору не виконав зобовязання за кредитним договором, а тому з відповідача потрібно стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі 1 716,06 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 55 796,34 грн, заборгованість за пенею (за період 31.08.2016 року по 31.08.2017 року у сумі 1 200,00 грн, а всього у сумі 58 712,40 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1600 гривень 00 копійок, про що свідчить платіжне доручення від 03.10.2017 року.

З врахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового з відповідача на користь позивача у сумі 1 415,93 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525- 530, 543, 551, 623, 625, 1054 ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», ст. ст.12, 13, 60, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки платника податків НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на р/рахунок № 3111 МФО 305299 заборгованість за кредитом станом на 31.08.2017 року у сумі 1 716,06 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 55 796,34 грн, заборгованість за пенею (за період 31.08.2016 року по 31.08.2017 року у сумі 1 200,00 грн, а всього у сумі 58 712,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1 415,93 грн.

В іншій частині позивачу в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя