Провадження № 2/761/7338/2018
У Х В А Л А

17 жовтня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 вересня 2018 року матеріали позову розподілені на суддю Фролову І.В.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 2 177,70 грн. за вимогу майнового характеру та 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру (на р/р №6011, МФО 899998 , , одержувач УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н), у встановленому законодавством порядку, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

12 жовтня 2018 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої представник позивача надав квитанцію на суму 2177,70 грн. та 704,80 грн., у якості доказу сплати судового збору.

Разом з тим, суд не може вважати таку квитанцію належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку з огляду на таке.

За умовами п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Як вбачається із квитанції № 6245 від 04 жовтня 2018 року та № 6256 від 04 жовтня 2018 року, призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_3

Враховуючи, що у відповідності до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у відповідному порядку та розмірах повинен бути сплачений позивачем, оскільки саме він звертається до суду за захистом своїх порушених чи невизнаних прав та інтересів, вказане платіжне доручення не може сприйматись судом за належний доказ справляння судового збору за подання відповідного позову.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у відповідності до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: