Справа № 367/8771/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретарів Григорян Н.Г., Мидловець М.В., Токач М.С., Коваленко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату навчання сина в розмірі 50 відсотків,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 31 жовтня 1992 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюбі, від цього шлюбу у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає разом з нею. 07 листопада 2011 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2011 року. 22 березня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області було ухвалено рішення по справі за позовом позивача до відповідача про стягнення аліментів та компенсації 50% коштів за оплату навчання сина в розмірі 11 500,0 гривень, дана компенсація за навчання в розмірі 50% за 1-2 курси коледжу. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати свою дитину.

Позивачка вказує, що син на даний момент навчається на 3 курсі денного відділення Національного університету ДПС України за спеціальністю Правознавство за умовами контракту на платній основі. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюбі після розлучення з нею не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає.

В звязку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти компенсацію коштів за навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 50% від вартості фактично оплаченого нею навчання за 3-4 курси навчання в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України та 3 курс навчання в Національному університеті ДПС України в сумі 20 872,00 гривень, вказана сума є 50% від фактично сплаченої нею суми за навчання, а саме - 41 744,00 гривень.

В подальшому під час розгляду справи позивач збільшила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що з часу подачі позову вона продовжує нести витрати на навчання сина, а саме за 4 курс навчання сина в Університеті ДФС України та 1 курс у військовому навчальному підрозділі Університету ДФС України за програмою підготовки офіцера запасу, в яких відповідач участі не брав.

За навчання сина на 4 курсі в Університеті ДФС України нею сплачено 18 744,0 гривень та за навчання на 1 курсі у військовому навчальному підрозділі Університету ДФС України за програмою підготовки офіцера запасу нею сплачено 8 650,0 гривень, що підтверджується платіжними документами. Всього додатково понесених витрат на загальну суму 27 394,0 гривні, 50 відсотків від яких складає 13 697,0 гривень.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України батьки дитини зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

В звязку із наведеним та тим, що відповідач добровільно не виявляє бажання нести витрати на навчання сина, вона вважає за можливе просити суд збільшити позовні вимоги на суму 13 697,0 гривень.

В звязку із викладеними обставинами позивач просила стягнути із ОСОБА_2 50 відсотків за оплату навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 34 569,0 гривень від фактично сплаченої нею суми за навчання, а саме 69 138,0 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також пояснила, що вона визнає, що відповідачем сплачуються аліменти на навчання сина.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позивачка з невідомих йому причин вказала, що відповідач нікому не сплачує аліментів, це твердження відповідача не відповідає дійсності і позивач добре знає про те, що ним сплачуються аліменти на її користь у звязку з навчанням повнолітнього сина та з нього утримуються кошти про місцю роботи та у Пенсійному фонді. Разом на утримання повнолітнього сина ним сплачено 69 055,53 гривень. Вважав, що посилання позивачки на положення статті 185 СК України не можуть братися до уваги судом, оскільки на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України і норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Також пояснив, що він в даний час перебуває у відносинах цивільного шлюбу зі ОСОБА_4 і на їх утриманні є її дочка-напівсирота, яка також продовжує навчання. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у встановленому законом порядку згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року; від даного шлюбу позивачка та відповідач мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що ОСОБА_3 навчався у Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України, в даний час навчається на 4 курсі Навчально-наукового інституту права денної форми навчання Національного університету Державної податкової служби України.

Встановлено, що оплату за навчання сина здійснює мати ОСОБА_1 За період навчання сина на 3-4 курсах навчання в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України та 3 курсі навчання в Національному університеті ДПС України позивачкою було сплачено суму 41 744,00 гривень, що підтверджується копіями квитанції про оплату за навчання.

Також позивачкою за навчання сина на 4 курсі в Університеті ДФС України сплачено 18 744,0 гривень та за навчання на 1 курсі у військовому навчальному підрозділі Університету ДФС України за програмою підготовки офіцера запасу нею сплачено 8 650,0 гривень. Всього за навчання повнолітнього сина позивачкою сплачено 69 138,0 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює в Центральному друкованому органі Міністерства оборони України «Народна армія» на посаді спеціального кореспондента відділу висвітлення підготовки військ Центрального друкованого органу Міністерства оборони України «Народна армія» та отримує заробітну плату та згідно довідки від 16.02.2017 року № 197/166 про доходи відповідача від 16.02.2017 року за період з січня 2014 року по лютий 2017 року ним також були сплачені аліменти .

Також встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію за вислугу років, сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 16.03.1995 р. н. у розмірі 25% пенсії, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.02.2017 року № 137/03.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно довідки Ірпінського міського центру зайнятості від 26.04.2017 року № 804/03-08 на обліку в Ірпінському міському центрі зайнятості не перебуває. Згідно довідки ПАТ «Банк Форум» від 02 жовтня 2017 року № 49 ОСОБА_1 дійсно працювала в ПАТ «Банк Форум» з 01.07.2008 року на посаді начальника управління, заробітна плата за останні тридцять вісім місяців склала 604 281,24 гривень.

Встановлено, що згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 березня 2013 року у справі № 1013/10070/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2012 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 років, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% коштів за оплату навчання сина у розмірі 5 750 гривень.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача, відповідача, письмовими матеріалами справи.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до ч.2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивачка, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на норми ст. 185 СК України, просить стягнути із ОСОБА_2 50 відсотків за оплату навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 34 569,0 гривень від фактично сплаченої нею суми за навчання, а саме 69 138,0 гривень.

Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що визнається позивачем.

Главою 16 СК України визначено обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання.

У відповідності до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи надані докази в їх сукупності суд вважає, що оскільки відповідачем на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, 1995 року сплачуються аліменти, що визнається позивачем, відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини та відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі ст. ст. 185, 187, 189-192, 194-197, 198-201 СК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за оплату навчання сина в розмірі 50 відсотків залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи 31 грудня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_6