"18" жовтня 2018 р. Справа № 150/510/18
Провадження по справі №2/150/200/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Горбей О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що з березня 2004 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від якого у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1100,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «ОСОБА_1». У позовній заяві також вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти перебувають на її утриманні. Також просить стягнути: на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на те, що відповідачем було подано через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог, суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, 09.03.2004 сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області складено актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.03.2004.

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Діти перебувають на утриманні позивача, що не заперечувалося відповідачем.

Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, вони мають різні погляди на подружні відносини, ставлення до сімейних обовязків, між ними часто виникали непорозуміння. Подальше збереження шлюбу є неможливим, як вбачається із заяв сторін, наміру зберегти сім'ю не мають.

Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У ч. 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставами для розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем «ОСОБА_1».

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції Українигарантовано, аст. 180 СК Українипередбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, на дітей віком від 6 до 18 років з з 1 липня становить 1944 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язку утримування дитини сторонами не подано і судом не встановлено.

За приписом частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов'язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами малолітніх дітей доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів у розмірі по 1100,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 17.08.2018, до досягнення старшою дитиною повноліття.

За приписом частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 704,80 грн. та на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн., від сплати яких звільнено позивача.

На підставі ст.ст. 84, 104, 105,110, 112, 113, 141, 180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 265,273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 березня 2004 року виконкомом Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №01.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3

Стягнути із ОСОБА_2, 1983 року народження на користь ОСОБА_1, 1984 року народження судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, 1983 року народження в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення/складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН