Справа № 522/3777/17
Провадження № 2-ві/522/66/18
УХВАЛА

07 вересня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву представника ТОВ «Бізнес Буд» - ОСОБА_1 про відвід судді Бойчука А.В. у цивільній справі за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ „Івент ОСОБА_4, ТОВ „Бізнес Буд про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Бойчук А.В.) перебуває цивільна справа за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ „Івент ОСОБА_4, ТОВ „Бізнес Буд про витребування майна з чужого незаконного володіння.

04.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Бізнес Буд» - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючому по справі судді Бойчуку А.Ю., яка обґрунтована тим, що в судовому засіданні 01.08.2018 р. представником відповідача ТОВ «Бізнес Буд» було заявлено клопотання про витребування доказів та підтримано раніше заявлене клопотання про залучення третіх осіб. Посилались на те, що суддя Бойчук А.Ю. навіть не ознайомився зі змістом зазначених клопотань. Так, відповідно до протоколу судового засідання від 01.08.2018 р. представник відповідача ТОВ «Бізнес Буд» заявив клопотання про залучення третіх осіб об 11:22:14 годині. Об 11:22:33 годині представник позивача надав заперечення на клопотання, і вже об 11:22:37 годині суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про залучення третіх осіб. Тобто, вважають, що суддя Бойчук А.Ю. за 23 секунди судового засідання, не вивчивши змісту та доводів клопотання, прийняв рішення про відмову в його задоволенні. Під час надання представником відповідача ТОВ «Бізнес Буд» пояснень щодо необхідності витребування доказів, суддя Бойчук А.Ю. перебивав представника та не надавав можливості закінчити надання пояснень, одразу передав слово прокурору щодо висловлення його думки, не вислухавши думку заявителя, після чого, знову без вивчення змісту клопотання суд на місті ухвалив відмовити в його задоволенні, не зважаючи на те, що існує реальна необхідність у витребуванні доказів по справі. На думку заявника, з поведінки судді вбачалося, що він навіть не збирався вислуховувати пояснення сторін, витребовувати додаткові докази по справі, дотримуватися принципу рівності сторін та забезпечувати справедливий, неупереджений розгляд справи. Також, сумніви в неупередженості або обєктивності судді викликає той факт, що в судовому засіданні під звукозапис було повідомлено, що учасники справи, які не прибули в судове засідання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази належного сповіщення сторін. При цьому після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено, що така інформація не відповідає дійсності, оскільки жодна сторона по справі не була сповіщена про судове засідання об 11:10 01.08.2018 р.

Заявник зазначає, що враховуючи поведінку судді Бойчука А.Ю. та той факт, що він вводить в оману учасників справи щодо обставин розгляду справи, у відповідача ТОВ «Бізнес Буд» наявні обєктивно обґрунтовані сумніви в неупередженості або обєктивності судді.

Ухвалою суду (с. Бойчук А.В.) заяву представника ТОВ «Бізнес Буд» про відвід судді було визнано необґрунтованою та провадження у справі було зупинено на час вирішення питання цього іншим суддею згідно ч.3 ст.40 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, розгляд заяви про відвід судді розподілено на суддю Домусчі Л.В..

Ознайомившись з заявою представника ТОВ «Бізнес Буд» про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Підстави, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) визначені у ч.1 ст.36 ЦПК, зокрема, якщо інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Фактично підставою для звернення представника ТОВ «Бізнес Буд» із заявою про відвід судді став той факт, що представник відповідача не згодний з діями судді Бойчука А.Ю. в судовому процесі, тобто незгода з процесуальними діями судді, які у свою чергу підлягають оскарженню в установленому процесуальним законом порядку і не є підставою для відводу судді.

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст. 39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "ОСОБА_5 проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "ОСОБА_6 проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Крім того, із заяви про відвід вбачається, що підставою для відводу судді заявник зазначає сумніви у неупередженості головуючого, проте будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості головуючого у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку, що заявлений відвід не може бути задоволений, оскільки він суперечить діючим нормам Закону, заявник не навів належних доказів щодо упередженності судді Бойчука А.В. та що існують обставини, що викликають сумнів у його об'єктивності.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.В. у цивільній справі №522/3777/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_7 про відвід судді Бойчука А.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13 за участю третьої особи Органу опіки та піклування ПРА ОМР про виселення мешканців з жилого приміщення.

Повернути справу для продовження розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Домусчі Л.В.