Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 366/2290/14-ц

провадження № 61-21904св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

суб'єкт оскарження - головний державний виконавець Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чалий В. П.,

заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року у складі судді Гончарука О. П. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 травня 2017 рокуу складі колегії суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Верланова С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», Банк) звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чалого В. П. (далі - головний державний виконавець Чалий В. П.), заінтересована особа - ОСОБА_5

Скарга мотивована тим, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року у справі № 366/2290/14-ц з ОСОБА_5 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 230,21 доларів США, що еквівалентно 209 579,38 грн. 25 серпня 2015 року ПАТ «Родовід Банк» отримав виконавчий лист на виконання зазначеного рішення. 15 жовтня 2015 року Банк звернувся до Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду першої інстанції від 11 листопада 2014 року Постановою головного державного виконавця Чалого В. П. від

23 жовтня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 49096720. Однак, 23 грудня 2016 року було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме статтей 10, 18 цього Закону, оскільки головним державним виконавцем не було здійснено всіх необхідні дії, які передбачені цим Законом. Головний державний виконавець халатно віднісся до своїх прямих обов'язків, які покладені на нього Державою, що призвело до порушення прав Банку.

У зв'язку з викладеним ПАТ «Родовід Банк» просило визнати незаконними дії головного державного виконавця Чалого В. П. при винесенні постанови від

23грудня 2016 року ВП № 49096720 про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати вказану постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 02 лютого

2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 травня 2017 року, у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк», заінтересована особа - ОСОБА_5, на дії головного державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чалого В. П. відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що головним державним виконавцем

Чалим В. П. було вжито всі необхідні дії, які надані йому Законом України «Про виконавче провадження», ним виконанні всі необхідні дії для виконання виконавчого листа, в тому числі і дії спрямовані на виявлення майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення за його місцем проживання. Стосовно того, що головний державний виконавець Чалий В. П. не звернувся до суду з поданням про отримання дозволу на розшук боржника чи проникнення до його житла, або іншого приміщення, то суди зазначили, що боржник не переховувався, він всім відомий, проводити огляд свого помешкання не заперечував, тому необхідності звертатися до суду з поданнями про розшук боржника та обшук його житла не було. Під час виконавчого провадження було виявлено автомобіль, який реалізовано за 134 000,00 грн, проте вказаних коштів для погашення всієї суми заборгованості недостатньо, іншого майна у боржника не виявлено, тому виконавчий документ повернуто стягувачу.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Родовід Банк» посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані ухвали та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Банку.

Касаційна скарга мотивована тим, що головний державний виконавець не дотримався вимог визначених статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не вжив належних заходів щодо розшуку майна боржника чи його дружини та дійшов передчасного висновку щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа..

У липні 2017 року до суду надійшли заперечення Іванківськогоміжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у яких зазначено, що оскаржувані ухвали постановлені судами з дотриманням норм законодавства, підстав для їх скасування не має.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що постановою головного державного виконавця

Чалого В. П. від 23 грудня 2016 року № 49096720 виконавчий лист №366/2290/14-ц, виданий 25 серпня 2015 Іванківським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку коштів в розмірі 26 230,21 доларів США, що еквівалентно 209 579,38 грн повернуто стягувачу (а. с. 11), у звязку з тим що не виявлено майна у боржника на яке може бути звернено стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також у судовому засіданні було встановлено, головним державним виконавцем було складено Акт від 17 березня 2016 року про встановлення відсутності майна у боржника ОСОБА_5 за місцем його проживання (реєстрації); Акт опису і арешту майна від 17лютого 2016 року, з якого слідує, що було накладено арешт на автомобіль боржника марки «ДАСІА», а постановою від 10 березня 2016 року було призначено експерта для визначення вартості описаного майна (автомобіля).

Згідно висновку про вартість колісного транспортного засобу від 28квітня

2016 року вартість вилученого у ОСОБА_5 автомобіля становить 151 388,00 грн.

Вказаний автомобіль під час виконавчого провадження було вилучено, передано на реалізацію та в подальшому реалізовано за 134 000,00 грн.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23 грудня 2016 року було роз'яснення заявнику про те, що виконавчий документ може бути повторно ним пред'явлений для виконання в строк до 23 грудня 2019 року.

У статті 383 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суди попередніх інстанцій встановили, що дії головного державного виконавця Чалого В. П. стосовно виконання виконавчого листа

№ 366/2290/14-ц, виданого 25 серпня 2015 року, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та не порушують законних прав та інтересів стягувача, який відповідно до частини п'ятої статті 37 цього Закону не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тому висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні скарги є обґрунтованим.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, а також до незгоди з мотивами, з яких суд виходив, відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 02 лютого

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 травня

2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик