Справа № 548/511/17
Провадження № 2/548/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі ? частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності , -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі ? частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності , мотивуючи його тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 24 березня 2008 року державним нотаріусом Хорольської держнотконтори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 843 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18600611, виданого 22.04.2008 року КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», позивач, ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2, є співвласниками по ? частці кожен житлового будинку № 47, що знаходиться по вулиці Незалежності ( бувша вулиця ОСОБА_4) в місті Хорол Полтавської області, на неприватизованій земельній ділянці невстановленого розміру та в цілому складається з : жилого будинку літ. А-1 загальною площею 53, 6 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., погребу літ.а, сараю літ. Б, огорожі № 1, загальною вартістю 44 148 гривень.

З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі від 27.03.2017 року № 29-1625-99.2-589/2-17 слідує, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: Полтавська області, Хорольський район, м. Хорол, вул. К. Маркса, 47, станом на 01.01.2013 року не приватизована, державний акт на право власності на землю не виготовлявся, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно.

На даний час між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виник спір стосовно володіння та користування вказаним нерухомим майном, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та прохав його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задолення.

Врахувавши позицію сторін та представника і/відповідача , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасниксправи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У ході розгляду справи встановлено, що сторони дійшли домовленості щодо поділу будинку та земельної ділянки відповідно до висновку експертизи.

Висновком судової оціночно - будівельної та будівельно технічної та земельно-технічної експертизи № 24-17 та « 24/1-17 від 15.06.2017 року та 22.06.2017 року , визначено один варіант поділу житлового будинку та один варіант поділу земельної ділянки (а.с.37-52).

Сторони погодились на визначені експертом варіанти поділу житлового будинку, згідно якого:

Першому співвласнику ОСОБА_1 виділити:

. в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: кімната 1-4 площею 22.5 м2, на суму 48801 грн. (90010:41.5x22.5).

По іншим будівлям та спорудам:

сарай літ. «Б» - 6648 грн.;

частина огорожі №1 - 6469 грн. (10981:38.11x22.45).

Першому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 61918 грн. (48801+6648 + 6469), що менше на 2375 грн. (128586x1/2-61918).

Другому співвласнику ОСОБА_2 виділити:

в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: кухня 1-3 площею 7.7 м2, кімната 1-5 площею 11.3 м2; загальною площею 19.0 м2 (7.7+11.3), на суму 41209 грн.(90010:41.5x19.0);

в добудові літ. «а» приміщення: коридор 1-1 площею 6.8 м2, котельня 1-2 площею 5.3 м2; загальною площею 12.1 м2 (6.8+5.3), на суму 17629 грн..

По іншим будівлям та спорудам:

погріб літ. «ап» - 3318 грн.;

частина огорожі №1 -4512 грн. (10981:38.11x15.66).

Другому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 66668 грн. (41209+17629+3318+4512), що більше на 2375 грн. (128586х 1 /2-66668).

Різниця часток при такому поділу будівель буде складати 2375 грн..

При такому поділу будівель, реальними частками співвласників будуть:

- у першого співвласника- 12/25 (61918/128586);

- у другого співвласника - 13/25 (66668/128586).

Щоб виконати даний варіант поділу, необхідно здійснити наступні переобладнання в будинку:

1. Закласти дверний отвір із кухні 1-3 площею 7.7 м2 в кімнату 1-4 площею 22.5 м2.

2. Добудувати до житлової кімнати 1-4 площею 22.5 м2 добудову в якій передбачити кухню площею за внутрішнім обміром не менше 7.0 м2.

3. Обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням.

4. Провести реконструкцію системи газопостачання з встановленням лічильників в межах виділених частин, залишивши підземну частину мережі в спільному користуванні.

5. Розділити приміщення горища згідно варіанту розподілу будинку з улаштуванням другого виходу, без улаштування перегородки.

Пропоноване переобладнання необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно- будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів.

Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Незалежності, 47 в м. Хорол, Полтавської обл. складає 128586 грн..

Виділ в натурі 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Незалежності, 47 в м. Хорол, Полтавської області можливий з незначним відступом від ідеальних часток.

Враховуючи думку. Сторін. Порядок користування земельною ділянкою, що склався між сторонами та приймаючи до уваги висновок судової земельної експертизи, суд вважає необхідним провести поділ земельної ділянки наступним чином: виділити:

Першому співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 256 м2 (на плані зафарбовано в синій колір). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки міської ради (вул. Незалежності) довжина межової лінії складає: 3.25м., 6.99м, 14.70м; з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 13.0м., 7.04м; з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 8.50м., 2.98м, з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику довжина межової лінії складає: 7.6м., 5.4м., 6.6м, 9.1м, 1.4м, 3.5м, 0.7м, 6.75м.; з боку земельної ділянки міської рад (проїзд) довжина межової лінії складає 4.5м..

Другому співвласнику ОСОБА_2 пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 257 м2 (на плані зафарбовано в червоний колір). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 14.63м.; з боку земельної ділянки міської ради (проїзд) довжина межової лінії складає 15.66м..

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, ч. 1 ст. 179, ч. 2 ст. 181, ст.ст. 183, 328, ч. 2 і ч. 3 ст. 355, ч. 3 ст. 368, ч. 1 і ч. 2 ст. 369, ч. 2 і ч. 3 ст. 372 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10 - 13, 43, 44, 76-83, 89, 120, 126, 133, 141, 158, 258, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ст.ст. 273 - 275, 278, 279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі ? частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності , - задовольнити повністю.

Поділити житловий будинок № 47, що знаходиться в м. Хорол Полтавської області по вул. Незалежності ( бувша ОСОБА_4), що належать на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу , визнавши за ОСОБА_1, право власності в житловому будинку №47 по вул. Незалежності Полтавської обл.., приміщення: в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: кімната 1-4 площею 22.5 м2, на суму 48801 грн. (90010:41.5x22.5).

По іншим будівлям та спорудам:

сарай літ. «Б» - 6648 грн.;

частина огорожі №1 - 6469 грн. (10981:38.11x22.45).

Позивачу ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку площею 256 м2 (на плані зафарбовано в синій колір). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки міської ради (вул. Незалежності) довжина межової лінії складає: 3.25м., 6.99м, 14.70м; з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 13.0м., 7.04м; з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 8.50м., 2.98м, з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику довжина межової лінії складає: 7.6м., 5.4м., 6.6м, 9.1м, 1.4м, 3.5м, 0.7м, 6.75м.; з боку земельної ділянки міської рад (проїзд) довжина межової лінії складає 4.5м..

Визнати за ОСОБА_2, право власності в житловому будинку №47 по вул. Незалежності Полтавської обл.., приміщення: в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: кухня 1-3 площею 7.7 м2, кімната 1-5 площею 11.3 м2; загальною площею 19.0 м2 (7.7+11.3), на суму 41209 грн.(90010:41.5x19.0);

в добудові літ. «а» приміщення: коридор 1-1 площею 6.8 м2, котельня 1-2 площею 5.3 м2; загальною площею 12.1 м2 (6.8+5.3), на суму 17629 грн..

По іншим будівлям та спорудам:

погріб літ. «ап» - 3318 грн.;

частина огорожі №1 -4512 грн. (10981:38.11x15.66).

Відповідачу ОСОБА_2 виділити в користування земельну ділянку площею 257 м2 (на плані зафарбовано в червоний колір). Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки сусіднього будинку довжина межової лінії складає: 14.63м.; з боку земельної ділянки міської ради (проїзд) довжина межової лінії складає 15.66м..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2375,00 грн. різниці часток при поділу будівель.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по оплаті послуг судового експерта у розмірі 3000 грн. та витрат по оплаті судового збору у розмірі 480,00грн.

Повернути ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 04 квітня 2017 року за квитанцією № 0.0.738790526.1 в сумі 960,00 грн., тобто в розмірі 480,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна