Ухвала

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 461/4501/17-ц

провадження № 61-2834св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2011 року у розмірі 41 742,60 грн, що складається із: 2 035,40 грн - заборгованість за кредитом; 33 373,27 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 3 870 грн - заборгованість зі сплати пені та комісії; 500,00 грн - фіксований штраф; 1 963,93 грн - процентна складова штрафу. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

На обгрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного 29 серпня 2011 року договору ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві відповідача.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість, яку банк просить стягнути.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 рокупозов задоволено. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 41742,60 грн за кредитним договором № б/н від 29 серпня 2011 року, яка складається з: 2 035,40 грн заборгованість за кредитом; 33373,27 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 3870,00 грн заборгованість зі сплати пені та комісії; штрафи: 500,00 грн - фіксована частина; 1 963,93 грн - процентна складова.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не бере до уваги доводи відповідача про те, що ним не було укладено кредитного договору із ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5-31). Тому, суд дійшов висноку про обгрунтованість та доведеність позову банку.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд виходив із того, що Умови і правила надання банківських послуг, якими банк також обґрунтовує свої позовні вимоги, і посилання на які містяться у вище згаданій анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», заповненої та підписаної ОСОБА_3 29 серпня 2011 року, не можна вважати складовою частиною цієї анкети-заяви, оскільки ці Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» не містять підпису відповідача (а.с. 6-30) і банком не надано до суду належних та допустимих доказів того, що саме їх розумів відповідач, підписуючи 29 серпня 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання платіжної картки для отримання заробітної плати, яка не містить жодних доказів про волевиявлення чи бажання ОСОБА_3 отримати кредит.

У грудні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, у якій просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що помилковим є висновок апеляційного суду щодо недоведеності укладення кредитного договору з відповідачем саме 29 серпня 2011 року. Належним доказом укладення договору є анкета-заява та отримана за бажанням відповідача кредитна карта, використання якої клієнт визначає самостійно за своєю потребою. Отримання карти відповідачем 06 березня 2012 року відбулося на підставі підписаної раніше анкети-заяви від 29 серпня 2011 року.

Посилання апеляційного суду на правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-16цс15 у постанові від 11 березня 2015 року є безпідставним, оскільки суд розглядав справу з підстав неоднакового застосування норм матеріального права, а саме статті 259 ЦК України щодо позовної давності.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити в силі рішення апеляційного суду, посилаючись на те, що воно відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що банком належними та допустимими доказами не доведено укладення кредитного договору від 29 серпня 2011 року між банком та відповідачем. Окрім як підписаної анкети-заяви від 29 серпня 2011 року, яку відповідач підписав з метою отримання платіжної картки для отримання заробітної плати, ніяких документів на підтвердження отримання кредиту немає. Банк відмовив відповідачу у видачі картки на підставі того, що паспорт відповідача був недійсним, що встановлено апеляційним судом.

02 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк».

11 квітня 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_3 на касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк».

12 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду призначено справу до розгляду.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року передано на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 755/20484/15-ц (провадження № 61-6992св18).

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, виходив із положень частини першої статті 403 ЦПК України.

Передаючи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справа № 755/20484/15-ц, Верховний Суд виходив із наявності протилежних за змістом висновків щодо застосування судом касаційної інстанції положень статті 634 ЦК України, а саме: в одних рішеннях Верховний Суд встановлює, що Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, в інших, що відсутність підпису на зазначених Умовах та правилах, на погодження із якими є посилання у підписаній позичальником анкеті-заяві, не свідчить про те, що їх неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, ВерховнийСуд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 755/20484/15-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 461/4501/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 грудня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 755/20484/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик