КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 761/4097/17

провадження № 22-ц/824/1278/2018

12 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Кирилюк Г.М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Негрін», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко ОксанаОлександрівна, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення у попереднє становище, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у складі судді Макаренко І.О.,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 23 серпня 2018 року подала апеляційну скаргу, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року залишено без руху для усунення недоліків - надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху слугувало те, що ОСОБА_3 15.06.2017 р. реалізувала право на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року, шляхом подання апеляційної скарги. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2017 року вказану апеляційну скаргу було визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 129 т.1 ).

Після повернення апеляційної скарги та звернення у серпні 2018 року з апеляційною скаргою аналогічного змісту ОСОБА_3 не обґрунтувала причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 3 жовтня 2018 року дану справу призначено судді-доповідачу Кирилюк Г.М.

Судді, які входять до складу колегії: Кирилюк Г.М.- головуючий суддя, Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, суд виходить з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2018 року ОСОБА_3 отримала копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.119 т.2).

Станом на 12 жовтня 2018 року заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження до суду не надійшло.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-577цс17.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що з дня, коли апелянт дізнався про оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і до моменту звернення з апеляційною скаргою минуло більше одного року, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Негрін», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Оксана Олександрівна, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення у попереднє становище, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя: