Номер провадження: 22-ц/785/5880/18
Номер справи місцевого суду: 496/2239/18
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ТОВ „Сауспальм" на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САУСПАЛЬМ», третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рубікон-ІІ» про витребування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ „Сауспальм", третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ „Рубікон-ІІ" про витребування нерухомого майна, будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., загальною площею 11217,5 кв.м. та земельної ділянки, за зазначеною адресою загальною площею 14, 9577 га та зобов"язати звільнити вказане майно.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, накладено арешт на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 14,9577 га та передано вказане майно на зберігання ПП «Спрут».

Не погоджуючись з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про забезпечення позову, ТОВ „Сауспальм" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до діючого ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1,7 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом заява про забезпечення позову має також містити пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення (тобто самостійно запропонувати суду підтвердження своєї сумлінності в питанні заявленого забезпечення позову).

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухое майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 14,9577 га та передаючи вказане майно на зберігання ПП «Спрут» суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів, може в майбутньому утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ „Сауспальм", третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ „Рубікон-ІІ" про витребування нерухомого майна, будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., загальною площею 11217,5 кв.м. та земельної ділянки, за зазначеною адресою загальною площею 14, 9577 га та зобов"язати звільнити вказане майно.

Таким чином предметом позову є нерухоме майно - будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., загальною площею 11217,5 кв.м. та земельна ділянка площею 14,9577 га., на якій розташований вказаний комплекс.

Вказане майно, належить ТОВ «Рубікон-II: земельна ділянка на підставі акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 916804, виданий Біляївським районним відділом земельних ресурсів 04.09.2006 року, зареєстрованого в Книзі запису державної реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 02.06.516.00015 та Будівлі комплексу дорожнього сервісу на підставі свідоцтва про право власності на будівлі дорожнього сервісу, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 08.08.2009 року.

Як зазначає позивач ТОВ «Сауспальм" здійснило рейдерське захоплення вказаних об'єктів, що перешкодило діяльності підприємства і тим самим зачіпає її права, як поручителя за кредитним договором між ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» та ТОВ «Рубікон-II:, в забезпечення якого ТОВ «Рубікон-II» передало вказане майно в іпотеку і у разі його втрати, підприємство може залишитися неплатоспроможним щодо належного виконання зобов'язань за кредитним договором і буде позбавлено можливості забезпечення своїх зобов'язань. ОСОБА_2, як поручитель за кредитним договором вимушена бути самостійно нести майновий тягар відповідальності перед кредитором підприємства.

Суд першої інстанції вважав, що між сторонами виник спір і для запобігання виникнення труднощів виконання рішення суду у разі задоволення позову, застосував заходи забезпечення позову.

Проте виходячи з суті заявлених вимог і встановлених обставин, а також приймаючи до уваги, як саме позивач обгрунтувала порушення свого права і необхідності забезпечення поданого нею позову про витребування майна на користь ТОВ «Рубікон-II», у суду першої інстанції не було підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту і його передачі іншій юридичній особі.

Зокрема суд не врахував, що само підприємство «Рубікон-II» в інтересах якого фактично і заявлено позов про витребування майна, безпосередньо не зверталось до суду з відповдіним позовом до ТОВ «Сауспальм» та не вживало передбачених законом заходів спрямованих на забезпечення позову.

Суд не встановив, хто саме і на якій правовій підставі на час постановлення оскаржуваної ухвали користується спірним майном, яким чином заходи забезпечення позову можуть вплинути на права та законні інтереси цієї особи, на її господарську діяльність та не обгрунтував неможливість або утрудненість виконання рішення суду в контексті заявлених ОСОБА_2 вимог.

Лише вирішивши вказані питання, встановивши обставини, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, надавши оцінку чи не вплине вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту та передачі іншій юридичній особі та обгрунтувавши неможливість або утрудненість виконання судового рішення вважається, що заходи забезпечення позову судом вжиті у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Наведеного суд першої інстанції не дотримався.

Тому ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ „Сауспальм" - задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про забезпечення позову, з урахуванням ухвали про виправлення описки - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12.10.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін