Справа 206/5277/18
Провадження 2-о/206/1112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпро в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулась до суду з заявою в якій просять видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 встановивши для нього наступні заходи тимчасового обмеження прав та поклавши на нього терміном на шість місяців наступні обовязки: заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до їх місця проживання (м. Дніпро, вул.. Карагандинська,9а/49), роботи (м. Дніпро, вул. Гаванська,15), інших місць їх відвідування, заборонити вести листування, телефонні переговори з ними або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Свою заяву обґрунтували тим, що 12 січня 2008 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу спільних дітей вони не мають, але після укладення шлюбу донька ОСОБА_1 ОСОБА_2, взяла прізвище чоловіка. Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося та рішенням суду, яке набрало законної сили 01 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Однак, після розірвання шлюбу домашнє насильство зі сторони заінтересованої особи відносно заявників не припинилося. ОСОБА_3 переслідує заявників, що проявляється у тому, що він чекає їх біля дому або десь у кущах по дорозі на роботу чи з роботи, словесно ображає, погрожує вбити і спалити їх квартиру. Крім того, ОСОБА_3 дуже часто приходить до дверей квартири заявників та сильними ударами рук та ніг бє у двері. У звязку з чим, заявники змушені кожного разу викликати поліцію. У Самарському відділенні поліції перебуває багато заяв щодо вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства. Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Також, відповідно до висновку судово-медичного обстеження проведеного на підставі заяви ОСОБА_2 від 23 липня 2013 року, остання має легкі тілесні ушкодження, які були їй завдані ОСОБА_3 Враховуючи вищезазначені обставини, а також той факт, що станом по теперішній час заінтересованою особою відносно заявників вчиняється психологічне насильство, вважають за можливе просити суд винести рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців.

В судовому засіданні заявники подану заяву підтримали та наполягали на її задоволенні.

Заінтересована особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення заявників, проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про таке.

Як встановлено судом заявник ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який між ними розірвано рішенням суду, що набрало чинності 01 квітня 2014 року.

Від шлюбу вони спільних дітей не мають, але після його укладення донька заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 взяла прізвище заінтересованої особи.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявники зазначили, що заінтересованою особою ОСОБА_3 тривалий час вчиняється домашнє насильство щодо них, а тому відносно нього має бути виданий обмежувальний припис, на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частинами 3, 4 статті 26 вказаного Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно п. 1, п. 3 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи заявники звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису 19 вересня 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог заявниками були надані наступні письмові докази:

- лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/5307 від 25 червня 2013 року, яким ОСОБА_1 повідомляють, що її заява №3691 від 20 червня 2013 року за фактом сімейної сварки з боку чоловіка ОСОБА_3 розглянуто. З ОСОБА_3 проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість антигромадської поведінки в подальшому та складено по відношенню до нього адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП;

- постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2013 року, якою встановлено, що 23 липня 2013 року ОСОБА_3, за місцем мешкання вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_2, в ході якої виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим скоїв фізичне та психологічне насильство в сімї. ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт;

- висновок судово-медичного експерта № 3006, який наданий на підставі заяви потерпілої ОСОБА_2 від 23 липня 2013 року відповідно до якого виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки;

- лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/7899 від 28 липня 2014 року, яким ОСОБА_1 повідомлено, що її заяву №4470 від 19 липня 2014 року за фактом погрози сварки розглянуто;

- лист Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/7899 від 24 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_1 повідомлено, що з ОСОБА_4 було проведено бесіду профілактичну характеру про недопущення антигромадської поведінки та винесене офіційне попередження;

- листом Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №47/772 від 27 січня 2015 року, яким ОСОБА_1 повідомлено, що її повідомлення від 26 січня 2015 року було зареєстровано до ЖЄО № 655 та розглянуто. Перевіркою було припинено дане повідомлення, у звязку з надходженням її заяви.

Так, суд проаналізувавши вищезазначені докази прийшов до висновку, що ними підтверджуються лише обставини та події зазначені заявниками у поданій ними заяві, що відбувались у період 2013-2015 років.

Однак, суд їх не може покласти в основу рішення, оскільки Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , положеннями якого заявники обґрунтовують свої вимоги, та норми ст. 350-1-350-8 ЦПК України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність лише 07 січня 2018 року, тому не можуть поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності.

Докази, які б підтверджували факт домашнього насильства з боку заінтересованої особи станом на теперішній час матеріали справи не містять.

Самі голослівні посилання заявників про те, що ОСОБА_3 до тепер чинить домашнє насильства щодо них не можуть бути підставою для видачі обмежувального припису, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст. 77-78 ЦПК України.

Отже, з урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Керуючись ст.ст. 350-1 - 350 -6, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) - відмовити.

Судові витрати з розгляду справи, у відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, віднести на рахунок держави.

Повний текст судового рішення складений 17 жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук