У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відновлення втраченого судового провадження

Справа № 236/2187/18

31 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

за участю секретаря Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман ухвалу Верховного Суду від 18.06.2018 року про відновлення втраченого судового провадження у справі № 261/6138/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року до суду надійшла ухвала Верховного Суду від 18.06.2018 року про відновлення втраченого судового провадження у справі № 261/6138/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2. Згідно з вказаною ухвалою від 18.06.2018 року у липні 2014 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Петровського районного суду м. Донецька від 05.05.2014 року та на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.07.2014 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі та витребувано з Петровського районного суду м. Донецька цивільну справу № 261/6138/13-ц, однак вказана ухвала в частині витребування справи виконана не була. Оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою, непідконтрольною державній владі України територією, тому є всі підстави вважати, що судове провадження Петровського районного суду м. Донецька є втраченим.

Відповідно до ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області.

За таких обставин питання про відновлення втраченого судового провадження підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вбачає підстави для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 261/6138/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна, закінченої ухваленням рішення Петровським районним судом м. Донецька від 05.05.2014 року.

Згідно з ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або ініціативою суду.

Зі ст. 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1)частину справи, яка збереглася(окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2)документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3)матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4)будь-які інші документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5)відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6)дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно--телекомунікаційній системі;

7)будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Судом встановлено, що рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 05.05.2014 року по справі № 261/6138/13-ц було задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку на його думку, необхідно відновити.

Факт ухвалення Петровським районним судом м. Донецька відповідного рішення, його зміст, склад учасників процесу підтверджується:

- отриманим з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі повного доступу повним текстом рішення Петровського районного суду м. Донецька від 05.05.2014 року у справі № 261/6138/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна.

- відсутністю в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей про оскарження вказаного рішення сторонами, його зміну чи скасування.

Цивільні справи, що перебували в архіві Петровського районного суду м. Донецька, у звязку із дією розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року щодо зміни територіальної підсудності справ на зберігання до Краснолиманського міського суду Донецької області не надходили.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецька та вихід частини території міста Донецька з-під контролю державної влади України. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному законодавству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження про можливу втрату зазначеного судового провадження.

За таким обставин суд вважає можливим відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 261/6138/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна, закінченої ухваленням рішення Петровським районним судом м. Донецька 05.05.2014 року - в частині змісту рішення суду.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 494 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Відновити втрачене судове провадження в частині змісту рішення Петровського районного суду м. Донецька від 05.05.2014 року по справі № 261/6138/13-ц.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Петровського районного суду м. Донецька від 05.05.2014 року по справі № 261/6138/13-ц (повний текст) в такій редакції:

"Справа № 261/6138/13-ц

Провадження № 2/261/139/14

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк 05 травня 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька в складі: головуючий суддя Іванов В.М, при секретарі Абрамчук А.В., за участю сторін, та їх представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розділ майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Сімейні відносини не склались, позивач втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, що призвело до припинення в січні 2013 року між ними шлюбних стосунків. Тому позивач просить розірвати між нею та ОСОБА_2 шлюб. За цей час сторони так і не змогли вирішити питання щодо розподілу майна, набутого подружжям за час шлюбу. На підставі цього позивач звернувся до суду з позовом, та просить розподілити спільно набуте майно. Визнати за позивачем, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн.Інше майно виділити відповідачу на загальну суму 140 750 грн., стягнути з відповідача компенсацію в різниці вартості майна.

В судовому засіданні позивач підтвердила свій позов, наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Суду пояснила, що 02 липня 2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу вони придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, в якій за час спільного проживання за спільні кошти було зроблено ремонт, автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно в тому числі: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Сімейні відносини між ними не склались, позивач втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, що призвело до припинення в січні 2013 року між ними шлюбних стосунків. За цей час сторони так і не змогли вирішити питання щодо розподілу майна, набутого ними за час шлюбу, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом, та просить розірвати шлюб між ними, та розподілити спільно набуте майно. Визнати за нею, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн. Інше майно виділити відповідачу на загальну суму 140 750 грн., стягнути з відповідача компенсацію в різниці вартості майна.

Представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не згоден, суду пояснив, що дійсно під час перебування у шлюбі з позивачем, ними було придбано майно, серед якого квартира, за адресою АДРЕСА_2, а також автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно в тому числі: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Однак він не визнає, що деяке майно є спільною власністю подружжя, хоча і придбано під час шлюбу з тих підстав, що вважає це майно особистою власністю, оскільки квартира ними була придбана на гроші, які він отримав після продажу квартири, що належала йому й ще до шлюбу, щоб придбати автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску він зайняв кошти у батьків, та до сіх пір всі гроші не повернуті, крім цього автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, ним придбаний після продажу в 2007 році автомобілю «ВАЗ», який також належав йому, отриманні гроші від продажу автомобіля він вніс до банку, як перший внесок, а потім протягом 2,5 років виплатив весь кредит, тому автомобілі також вважає не повинні визнаватися спільно придбаним майном. Крім цього золота монета 999 проби антикварна «червонець», та золота монета 999 проби антикварна « 5 карбованців» є також його особистою власністю, оскільки є дарунком його дружини йому на день народження. Це майно він просить суд виключити зі списку спільно придбаного. На розділі іншого майна не заперечує, та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала частково, підтримала доводи відповідача.

Згідно копії свідоцтва про одруження, 02 липня 2004 року, сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 330.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе.

Надання сторонам строку для примирення, суд вважає недоцільним.

При цьому суд також приймає до уваги, що між сторонами є спір відносно спільного майна. Так в судовому засіданні встановлено, що сторонами під час шлюбу було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, квартира АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці (4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн., придбані за час шлюбу сторін, є обєктом права їх спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом.

У даному випадку, за відсутності домовленості між сторонами і шлюбного договору щодо визначення часток в спільному майні, у суду є всі підстави вважати спірне майно обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка на яке є рівними.

Прийняти до уваги ствердження відповідача в частині його заперечень, що квартира, та автомобілі були придбані за його особисті кошти та є його особистою власністю, суд не може, з наступних підстав.

Згідно договору купівлі продажу від 05 травня 2005 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька (а.с. )

Згідно договору купівлі продажу від 28 квітня 2005 року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_3, яка належала йому на підставі договору купівлі продажу від 07 листопада 2001 р. (а.с. )

Ці докази дійсно підтверджують той факт, що спірна квартира була придбана сторонами після продажу відповідачем квартири, що належала йому на праві власності до шлюбу, однак суд також враховує той факт, що за час спільного проживання сторін в спірній квартирі, що не заперечується сторонами та підтверджується поясненнями свідків, сторони зробили капітальний ремонт, що значно покращало стан квартири, а тому її вартість на сьогоднішній час значно перевищує ціну, за яку вона була придбана, крім цього суд враховуючі також і інтереси малолітньої доньки сторін, яка залишилася проживати з позивачем, іншого житла позивач не має, вважає, що спірну квартиру необхідно розділити між сторонами в рівних частках, визнавши за кожним по 1/2 частині.

Що стосується заперечень відповідача, щодо придбання автомобіля «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, суд виходить з того, що спірні автомобілі були придбані під час перебування сторін у шлюбі, так автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску був придбаний 25 липня 2007 року, згідно кредитного договору № 35ДС/00157/К07/2007-А укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 (а.с. ), при укладанні даного договору відповідач є «поручителем», що дає суду підстави вважати, що при укладанні договору сторони діяли спільно, як подружжя, тобто несли спільну відповідальність за виконання кредитного зобовязання, тому спірний автомобіль, є спільною власністю подружжя.

Що стосується автомобіля «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, який як стверджує відповідач, він придбав за кошти, які йому зайняли батьки, суд виходить с того, що автомобіль був придбаний під час шлюбу, доказів, які б підтверджували ствердження відповідача, суду не надані, при цьому суд критично відноситься до наданої суду розписки відповідача написаної ним на імя батька, про надання йому у борг коштів в розмірі 120 000 грн., та пояснень свідків з боку відповідача, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є його родичами, оскільки вони направлені на захист відповідача, та спростовуються поясненнями не заінтересованих в результаті розгляду справи, осіб загальних знайомих сторін, та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи.

Так свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду пояснили, що знають сторін багато років, що в їх сімї постійно працювала позивачка, відповідач в свою чергу часто змінював роботу, не працював, сімю не забезпечував, що ї було основною причиною розпаду їх сімї. При придбанні спірної квартири саме позивач займала кошти, та вносила завдаток, також позивач сплачувала кредит за автомобіль, оскільки на той час відповідач взагалі не працював, шукав роботу. Крім цього, оскільки самостійного доходу відповідач не мав, позивач була змушена також сплачувати аліменти на утримання дитини відповідача від першого шлюбу.

Крім цього, відповідно ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, зокрема в частині ствердження про значний розмір заробітної плати, оскільки згідно трудової книжки вбачається, що постійного міста роботи відповідач не мав, постійно змінював місто роботи, так з серпня 2006 року по грудень 2008 року ніде не працював, з 11 лютого 2011 року по 07 листопада 2011 року перебував на обліку в Донецькому міському центрі зайнятості, та отримував допомогу по безробіттю, з 07 листопада 2011 року по 05 грудня 2012 року не працював взагалі.(а.с. )

В свою чергу позивач надала суду переконливі докази, у вигляді довідки, звіту, декларації, того факту, що вона з 27 грудня 2001 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька, в якості фізичної особи субєкта підприємницької діяльності, та має постійний, стабільний дохід. (а.с. )

Отже, суд, оцінивши зібрані докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1., розподілити спільно набуте майно подружжя, та визнати за позивачем: право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн., визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а всього майна на суму 140 750 грн., стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 різницю вартості майна в сумі 35 180 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При звернені до суду позивач сплатила судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп., в той час як сума витрат повинна була складати 3 654 грн., таким чином з відповідача необхідно стягнути в доход держави пропорційно задоволеному позову судовий збір в сумі 1 827 грн., а враховуючі сплачений судовий збір при звернені до суду позивачем, з позивача необхідно стягнути 1 597 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 , 112 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 214 - 215 ЦПК України (2004 р.), суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розділ майна задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 02 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 330 - розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу, ОСОБА_1, залишити прізвище «Хомяк».

Поділити майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яке знаходиться в спільній сумісні власності, таким чином:

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в Петровському районі м. Донецька, а також на майно: перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а всього майна на суму 140 750 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю вартості майна в сумі 35180 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в сумі 1597 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в сумі 1827 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_12"

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 КК України.

Суддя -