Справа № 755/256/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

присяжних Блащук В. Ю., Слободенко Ж. М.

при секретарі Бурячек О. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

заінтересована особа - не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила визнати недієздатною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючу в місті Києві, опікуном над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

31 січня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.

26 січня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про призначення судово - психіатричної експертизи, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово - психіатричної експертизи, у зв'язку з цим провадження у справі зупинене.

11 червня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заявниця ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник заінтересованої особи - Органу опіки і піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явилась, подали заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника та ухвали рішення на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікуна над фізичною особою у разі ухвалення судом рішення про визнання особи недієздатною.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 30 Цивільного кодексу України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом І групи з дитинства безстроково внаслідок психічного розладу, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК та довідкою серії К-73 № 198042 та випискою з акту огляду МСЕК довідка серії 10ААА №775117. (а.с.17,18)

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ( ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 Цивільного процесуального кодексу України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №345 від 24 травня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявляє ознаки помірної розумової відсталості стійкого хронічного психічного розладу - «Розумова відсталість у ступеню імбецильності» (МКХ-10, шифр F 71.0). ОСОБА_5 за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує встановлення над нею опіки. (а.с. 111-113).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням віку та стану здоров'я ОСОБА_5, за медичними висновками та результатами проведеної судово-психіатричної експертизи страждає психічними розладами та не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов'язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов'язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов'язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов'язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров'я, родинні зв'язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов'язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов'язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 статті 63 Цивільного кодексу України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Заявляючи вимоги про фізичної особи недієздатною, заявниця ОСОБА_4 просить призначити себе опікуном над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до Подання Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 серпня 2018 року вих.№7227/49/3/105 «Про доцільність призначення ОСОБА_4 опікуном над її недієздатною сестрою ОСОБА_5», Орган опіки та піклування вивчивши заяву та наданні ОСОБА_4 документи та враховуючи особисті якості та родинні відносини з особою, яка потребує опіки, стан здоров'я та матеріальним становище заявниці, яка може виконувати обов'язки опікуна, вважають за доцільне призначити ОСОБА_4 опікуном над її рідною сестрою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в разі визнання її рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатною особою.

Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що ОСОБА_4 є рідною сестрою недієздатної ОСОБА_5, зареєстрована та проживає разом зі своєю сестрою, за місцем проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках чи у розшуку не перебуває, немає медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, а також враховуючи особисті стосунки між сестрами, які є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_4 обов'язків опікуна над недієздатною сестрою.

Правилами ст. 41Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4, заінтересована особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволеннюв повному обсязі.

В силу положень ч.5 та ч.6 ст.300 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. (ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України)

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 39, 58, 60, 62, 63 Цивільного кодексу України, 2, 4, 12, 76-81, 89, 258,259, 263-265, 273,293, 294, 295-300, 354,355Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Орган та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 - недієздатною.

Визначити строк дії рішення щодо визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, недієздатною тривалістю в два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

Призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку міста Києва, громадянку України, опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянкою України, зареєстровану та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя:

Присяжні:

1.

2.