Апеляційне провадження № 22-ц/824/1591/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер 757/53897/17-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, постановлену 5 липня 2018 року під головуванням судді Цокол Л.І. в приміщенні суду,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Верховної Ради України, Президента України Порошенка П.О., Вищого адміністративного суду України, про визнання дій, рішень відповідачів незаконними та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху в зв'язку з невідповідністю її вимогам ст. 119 ЦПК України, згідно з якою позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Окрім цього, позивачем не долучено копій всіх документів, що додані до позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи та не сплачено судовий збір за подачу позовної заяви, а вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не обґрунтовано та не зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно ОСОБА_4, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджено.

В частині вимог позовної заяви про невідповідність положень Конституції України, позивачеві роз'яснено, що такі вимоги вирішуються Конституційним Судом України відповідно до ст. 147 Конституції України. Юрисдикція вказаних справ на суди загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства не розповсюджується.

У зв'язку з цим, ОСОБА_4 запропоновано усунути вищевказані недоліки позовної заяви та привести її у відповідність до вимог ст.ст. 175 та 177 ЦПК України.

25 травня 2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_4 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 5 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд в порушення норм цивільного процесуального законодавства не вирішив його клопотання про залучення до участі у справі ДКСУ. Вважав, що він виконав вказівки суду, надав всі копії позовної заяви для відповідачів та належні копії документів, доданих до позовної заяви, а відтак прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Справу розглянуто в порядку ст.369 ЦПК України без виклику сторін.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_4 щодо звільнення його від сплати судового збору за подачу позовної заяви, та вважав, що не виконано інші недоліків позовної заяви, а саме: не надано всіх копій документів, доданих до позовної заяви у кількості відповідачів по справі; не наведено обґрунтування, в чому полягає заподіяна моральна шкода, завдана Президентом України та Верховною Радою України, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Крім того, у ст. 13 ЦПК України закладений принцип диспозитивностіцивільного судочинства, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається із заяви про усунення недоліків від 25.05.2018, ОСОБА_4 не надано всіх копій документів, доданих до позовної заяви у кількості відповідачів по справі; не наведено обґрунтування, в чому полягає заподіяна моральна шкода, завдана Президентом України та Верховною Радою України, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (ас.ас. 10-11).

Таким чином, діючи на власний розсуд, позивач ОСОБА_4 не виконав вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 року, з огляду на що висновок суду про повернення позовної заяви є законним та обґрунтованим.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У п. 35 рішення у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) нагадав, що у п. 1 ст. 6 Конвенції втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді... Це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням... Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії законуабо фактично, суд має з'ясувати, чи не порушено обмеженням суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношенняміж застосованими засобами і поставленою метою.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, визначені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 року недоліки позовної заяви ОСОБА_4 та визначення порядку їх усунення не можуть бути порушенням права на справедливий судовий захист і не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Стосовно доводів апеляційного скарги відносно того, що суд першої інстанції проігнорував клопотання ОСОБА_4 про залучення ДКСУ в якості відповідача, то вони підлягають відхиленню і не впливають на правильність постановленої ухвали у зв'язку з наступним.

Цивільним процесуальним кодексом України, а саме, главами 2 та 3 Розділу ІІІ визначено порядок відкриття провадження та проведення підготовчого провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше, суд вирішує у підготовчому засіданні.

За викладених обставин апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: