Справа № 428/496/18
Провадження №2/428/45/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2017 року по 24.05.2017 року в сумі 8747,48 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.01.2018 року вказану позовну заяву було залишено буз руху та надано строк для усунення недоліків.

01.02.2018 року позивачем до суду надано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.02.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

12.03.2018 року позивачем надано до суду клопотання про витребування інформації.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.03.2018 року вказане клопотання було задоволено та зобовязано Торгово-промислову палату України надати наступну інформацію: - чи внесено до реєстру сертифікатів про форс-мажорні обставини науково-правовий висновок щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 28 листопада 2017 року № 3800/2/21-10.2 стосовно зупинення господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот»); - чи є співробітниками Торгово-промислової палати України або регіональних торгово-промислових палат ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (які підписали науково-правовий висновок від 28 листопада 2017 року № 3800/2/21-10.2 стосовно зупинення господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот») та чи внесені вказані особи до Реєстру уповноважених осіб із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Інформацію слід надати по суті вищевказаних питань, тобто чітко вказати «так» чи «ні» стосовно того, чи внесено до реєстру сертифікатів про форс-мажорні обставини відповідний науково-правовий висновок та чи є співробітниками Торгово-промислової палати України або регіональних торгово-промислових палат вищевказані особи та чи внесені вони до Реєстру уповноважених осіб із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Якщо вказані особи внесені до відповідного Реєстру, то слід надати інформацію про дату та номер внесення їх до Реєстру. Якщо вказані особи є співробітниками Торгово-промислової палати України або регіональних торгово-промислових палат, то слід надати інформацію про їх посаду та дату зарахування до штату працівників Торгово-промислової палати України або регіональних торгово-промислових палат. Крім того, зобовязано Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот» надати до суду: - копію заяви ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» до Торгово-промислової палати України стосовно видачі науково-правового висновку від 28 листопада 2017 року № 3800/2/21-10.2; - копію договору між ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» та Торгово-промисловою палатою України стосовно видачі науково-правового висновку від 28 листопада 2017 року № 3800/2/21-10.2; - інформацію про те, в якому загальному щомісячному розмірі виплачувалася заробітна плата ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» всім співробітникам з часу звільнення позивача з роботи до теперішнього часу (тобто, яким був загальний розмір виплаченої на підприємстві заробітної плати помісячно у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2017 року, січні, лютому 2018 року); - інформацію про рух коштів на рахунках ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот», з яких здійснювалася виплата заробітної плати працівникам, з квітня 2017 року по теперішній час. - інформацію про отриманий ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від своєї діяльності прибуток (дохід) з квітня 2017 року по теперішній час помісячно.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.09.2007 року позивач влаштувався на посаду котельника у ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот». 31.03.2017 року він був змушений звільнитися, оскільки йому не виплачувалася заробітна плата у повному обсязі. При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок та він не отримав заробітну плату за січень, лютий та березень 2017 року. Заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу лише 24.05.2017 року, а тому за період затримки виплати заробітної плати відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 31.03.2017 року по 24.05.2017 року в сумі 8747,48 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, з якого вбачається, що відповідно до змісту норми ст. 117 КЗпП України, підставою відповідальності власника (підприємства) за затримку розрахунку при звільненні - є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), а саме акти тероризму, військові на території Луганської області, встановлені висновком Торгово-промислової палати України, що зазначено у Сертифікаті ТПП № 4978 від 02.09.2015 року про форс-мажорні обставини, що був виданий відповідачу. Представник відповідача вважає, що саме в результаті тих дій виникла ситуація внаслідок чого стало неможливим своєчасно виплати заробітну плату при звільненні позивача, оскільки у зв'язку з проведенням АТО на території Луганської області, з квітня 2014 року робота підприємства була зупинена повністю з метою забезпечення безпеки в період проведення антитерористичної операції в регіоні. На теперішній час підприємство продовжує простоювати у звязку з загрозою терористичних актів, та військових дій на території Луганської області. Крім того, вищенаведений факт неможливості виконати зобовязання підприємством перед працівником підтверджується Науково-правовим висновком щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», виданим ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» Торгово-промисловою палатою України 28.11.2017р. за №3800/2/21-10.2. Таким чином, настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що встановлені висновком Торгово-промислової палати, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу, належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. З огляду на викладене просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник відповідача причини неявки суду не повідомив.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії виписки з наказу №0110-КП (ув) від 29.03.2017 року позивач, який працює начальником зміни цеху синтезу поліетилену виробництва поліетилену ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот», був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно довідки про доходи №32566 від 26.06.2017 року ОСОБА_1 за жовтень 2016 року нарахована заробітна плата склала 5731,74 грн., листопад 2016 року 5020,47 грн., грудень 2016 року 5348,18 грн., січень 2017 року 5065,12 грн., лютий 2017 року 4910 грн., березень 2017 року 9487,32 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 4 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Згідно науково-правового висновку, наданого відповідачем та підписаного фахівцями у галузі права та Першим віце-президентом Торгово-промислової палати України, щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2: зупинення господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» є вимушеним заходом, зумовленим запобіганням виникненню техногенних катастроф через потенційну загрозу проведення терористичних актів на території Луганської області, а також фізичною неможливістю ведення виробничої діяльності через відсутність належного енергопостачання, зокрема: зруйнування 17 вересня 2014 року Луганської ТЕЦ, що розташована у місті Щастя поблизу міста Луганська Луганської області, та припинення електропостачання ПС «Михайлівська-330 кВ», що розташоване біля міста Первомайськ Луганської області, територія якого з 2014 року та по цей час перебуває під контролем незаконних збройних формувань; унеможливлення виконання обовязку, передбаченого ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83 та ст. 116 КЗпП України, а саме провести розрахунок із кожним звільненим працівником у день звільнення, зокрема 26 вересня 2017 року, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму на території Луганської області, у тому числі: міста Сєвєродонецьк (в період з 25.05.2014 року по 22.07.2014 pоку), міста Первомайськ, міста Щастя (місто Луганськ) Луганської області, наслідками яких є зруйнування 17 вересня 2014 року Луганської ТЕЦ, що розташована у місті Щастя поблизу міста Луганська Луганської області, та припинення електропостачання ПС «Михайлівська - 330 кВ», що розташована біля міста Первомайськ Луганської області, яке знаходиться під контролем незаконних збройних формувань, і які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Разом з тим, п. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року № 44(5), встановлено, що сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Пунктами 3.4, 3.5 вищевказаного Регламенту визначено, що: уповноважений орган ТПП України або регіональна торгово-промислова палата, до якої звернувся заявник зі зверненням про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили); уповноважені особи співробітники ТПП України, співробітники регіональних торгово-промислових палат, які внесені до Реєстру уповноважених осіб із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У відповідності до п.п. 5.1, 5.3, 5.7 вищевказаного Регламенту ТПП України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих ТПП України та регіональними ТПП (Реєстр сертифікатів), про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб. Уповноважена особа ТПП України, регіональної ТПП після розгляду заяви, підготовки сертифіката і до його видачі заявнику зобовязана зареєструвати електронну версію сертифіката в Реєстрі сертифікатів із присвоєнням йому порядкового номера. Після отримання порядкового номера та видачі оригінала сертифіката заявнику один екземпляр підлягає зберіганню в уповноваженому органі, що видав сертифікат, і один депонується в ТПП України, термін зберігання яких становить 4 (чотири) роки з дня видачі. До Реєстру уповноважених осіб вносяться фахівці з вищою юридичною освітою та досвідом практичної роботи в юридичній сфері не менше 3 років, які мають свідоцтво про проходження відповідного курсу навчання в ТПП України, уповноважені відповідно до наказу Торгово-промислової палати України або регіональної ТПП на виконання функціональних обов'язків.

Суд звертає увагу на те, що з тексту листа Торгово-промислової палати України № 881/2/21-7.1 від 23.03.2018 року вбачається, що науково-правовий висновок від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2 не вносився до вищезгаданого Реєстру сертифікатів, а особи, які підписали цей висновок не є уповноваженими особами в розумінні Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, науково-правовий висновок від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2 не є сертифікатом (висновком, довідкою, підтвердженням) засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, суд зазначає, що наданий висновок є письмовою думкою певних фахівців у галузі права стосовно спірних правовідносин, висловленою за приватним замовленням відповідача, лише на підставі відомостей та документів, наданих ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот».

У відповідності до ч. 1 ст. 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обовязковим для суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що науково-правовий висновок від 28.11.2017 року № 3800/2/21-10.2 не є належним та допустимим доказом у даній справі та судом до уваги не приймається.

Згідно із довідкою ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» від 12.02.2018 року № 331 працівникам підприємства на карткові рахунки в період з червня 2017 року по січень 2018 року включно було виплачено наступні суми: червень 2017 року 16454364,39 грн., липень 2017 року 580545,13 грн., серпень 2017 року 9771971,98 грн., вересень 2017 року 22428171,54 грн., жовтень 2017 року 14619967,23 грн., листопад 2017 року 14704538,67 грн., грудень 2017 року 16948534,93 грн., січень 2018 року 17787542,31 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Таким чином, відповідач повинен вживати всіх заходів для першочергової оплати праці своїх працівників, не спрямовуючи наявні у підприємства кошти на створення доказів відсутності своєї вини у невиплаті заробітної плати.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13.

Судом встановлено, що у день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку. На день розгляду даної справи заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена 24.05.2017 року. Вказані обставини представником відповідача не заперечуються.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем, суд враховує, що позивач був звільнений 31.03.2017 року, тобто в день, коли він знаходився на роботі і оплата за який була нарахована йому при звільненні, у звязку із чим розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, що відповідає положенням ст. 116 КЗпП України. Такий висновок суду обґрунтовується тим, що затримка розрахунку при звільненні починається не в день звільнення, а в день, наступний за днем звільнення, оскільки день звільнення є робочим днем і оплачується в загальному порядку.

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з 01.04.2017 року по 24.05.2017 року (по день фактичного розрахунку).

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Так, середньоденна заробітна плата позивача складає 249,38 грн. (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців, що передують події звільнення, робочі дні в загальному розмірі 9975,12 грн. (5065,12 грн. за січень 2017 року + 4910 грн. за лютий 2017 року) ділиться на число робочих днів за два вищевказаних місяці в кількості 40 днів (робочі дні у січні 2017 року 20 днів, у лютому 2017 року 20 днів).

Середньомісячне число робочих днів позивача складає 20 робочих днів (сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці в кількості 40 дні ділиться на 2).

Затримка розрахунку відповідача перед позивачем за період з 01.04.2017 року по 24.05.2017 року (по день фактичного розрахунку) складає один повний місяць (з 01.04.2017 року по 30.04.2018 року) та п'ятнадцять робочих днів (з 01.05.2017 року по 24.05.2017 року). Загальна кількість робочих днів за період затримки розрахунку становить 35 (20 робочих днів + 15 робочих днів).

Таким чином, 35 робочих днів затримки слід помножити на 249,38 грн. середньоденної заробітної плати позивача, в результаті чого отримуємо суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні 8728,30 грн.

Суд не приймає до уваги розрахунок сум виплат за час затримки розрахунку при звільненні, який був зроблений позивачем, оскільки такий розрахунок виконаний без урахування постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134. Крім того, такий розрахунок проведено позивачем не з дня, наступного за днем звільнення, а з дня звільнення (31.03.2017 року), коли позивач ще перебував на роботі та за який позивачу була нарахована заробітна плата.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму до стягнення без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення, стягнувши з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.04.2017 року по 24.05.2017 року (по день фактичного розрахунку), визначену без утримання податків й інших обовязкових платежів, в розмірі 8728,30 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 30 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.942629769.1 від 18.01.2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Враховуючи те, що задоволено 99,78% відсотків позовних вимог (8728,30 грн. від 8747,48 грн. складає 99,78 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 703,25 грн. (704,80 грн. х 99,78%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот», що розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії ЕН №317044, виданий 06.02.2004 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений без утримання податку й інших обовязкових платежів, за період з 01.04.2017 року по 24.05.2017 року (по день фактичного розрахунку) в сумі 8728 грн. 30 коп. (вісім тисяч сімсот двадцять вісім гривень тридцять копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот», що розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії ЕН №317044, виданий 06.02.2004 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області), сплачений судовий збір у сумі 703 грн. 25 коп. (сімсот три гривні двадцять пять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С.Журавель