Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2018 Справа №607/13538/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Костиник О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що їй на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1. Окрім неї за даною адресою зареєстрований відповідач, як член сім'ї (син невістки), однак він в зазначеному будинку більше шести років не проживає та в добровільному порядку не з'являється для того, щоб знятися з реєстрації, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялися судом належним чином.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 2/9 частки житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 21.05.1986 року та Реєстраційним посвідченням від 04.02.1991 року.

Згідно технічного паспорта виданого 29.07.2002 року на житловий будинок АДРЕСА_1: 1/9 частка вказаного вище будинку належить ОСОБА_3, 2/3 частка - ОСОБА_5, та 2/9 частки ОСОБА_1.

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак за даною адресою фактично не проживає, що підтверджується Актом комісії від 12.07.2018 року та довідкою №5699 від 17.07.2018 року виданих ДП «Наш дім3».

Згідно письмових пояснень наданих гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7 останні мешкають по АДРЕСА_2 та підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 в будинку, що належить позивачу не проживає більше одного року.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому приміщенні більше року без поважних причин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку, мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак