Справа №241/1262/17
Провадження №2/263/2162/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Папаценко П.І., участю секретаря Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України без супроводу матері,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнив.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Дитина проживає з ним, сина він матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вважає, що така позиція відповідача як матері шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Оскільки він з сином зареєстровані в м. Ясинувата Донецької області, він має намір туди виїжджати разом із дитиною з метою відвідання родичів сина: бабусі ОСОБА_4, сестри ОСОБА_5

На підставі наведеного, позивач просив надати йому дозвіл на виїзд до м.Донецьк та Донецької області без згоди відповідача його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у його супроводі, у період часу з 20.10.2018 року по 01.02.2019 року включно.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явилася з відомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Третя особа - Служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації, у судове засідання не з'явилася, при цьому надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, з урахуванням найкращих інтересів дитини.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

12 вересня 2000 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 02.03.2009 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12.09.2000 року Ясинуватським міським відділом РАЦС Донецької області, актовий запис №145 розірвано .

23.01.2006 року народився ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 21.

Позивач разом із дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, взяті на облік як внутрішньо переміщені особи 21.11.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації, фактичним місцем проживання яких є: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки про взяття їх на облік внутрішньо переміщених осіб за № від 21.11.2014 року.

Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості отримати від відповідача - матері дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку, а тому позбавлений можливості відвідати разом з дитиною родичів Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження відповідача невідоме.

Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно з приписами ч.ч.2-4 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України",

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724), передбачається, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Поряд з цим, відповідно до п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367 визначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27 січня 1995 р. № 57.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дітей через лінію зіткнення, а лише встановлено певний порядок їх в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини на непідконтрольну українській владі територію, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області на конкретно визначений період.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155 СК України, Конвенцією про права дитини, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 33, 64 ч. 1 Конституції України, ст. 313 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України без супроводу матері - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянину України, на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованих територій Донецької області, з його неповнолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2, 1979 року народження, в період з 20.10.2018 року по 01.02.2019 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя П.І.Папаценко