Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 219/4005/17-ц

провадження № 61-27634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Єнакієвський коксохімпром»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у складі суддів: Канурної О. Д., Краснощокової Н. С., Космачевської Т. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром» (далі - ПрАТ «Єнакіївський коксохімпром») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Зазначав, що з 23 березня 2012 року по 16 березня 2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на посаді старшого майстра смолоперегінного цеху. 16 березня 2017 року звільнений з підприємства за згодою сторін, проте видати наказ про звільнення роботодавець відмовився і не провів повний розрахунок з ним при звільненні, письмово не повідомив про нараховані суми, належні йому при звільненні, не видав довідку про розмір середнього заробітку. Востаннє виплата заробітної плати відповідачем здійснена за лютий 2017 року, проте заборгованість із заробітної плати становить 4 202 грн 80 коп., також йому не виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 4 202 грн 80 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 20 144 грн 88 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Єнакіївський коксохімпром» на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати в сумі 4 202 грн 80 коп. та суму компенсації за невикористану відпустку в сумі 20 144 грн 88 коп. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів.У частині вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «Єнакіївський коксохімпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що тарифна ставка позивача (оклад) за останні два місяці складав 8 826 грн, з урахуванням загальної кількості робочих днів у березні 2017 року (22 дні) та кількість робочих днів до дня звільнення позивача 16 березня 2017 року (11 днів) розмір заробітної плати, виходячи з тарифної ставки, не є нижчим за заявлену до стягнення позивачем суму в розмірі 4 202 грн 80 коп., тому вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведені належним чином і підлягають задоволенню.З відповідача на користь позивача підлягає також стягненню компенсація невикористаної ним відпустки за звітний період з 23 березня 2016 року по 22 березня 2017 року у розмірі 20 144 грн 88 коп. Відповідно до висновку торгово-промислової палати України від 03 травня 2017 року було підтверджено існування форс-мажорних обставин, які роблять неможливим виконання ПАТ «ЄКХП» передбачених статтею 47 та статтею 116 КЗпП України зобов'язань щодо здійснення розрахунку у день звільнення та видачі робітникові заповненої трудової книжки у день звільнення. На підставі наданих документів торгово-промислова палата засвідчила настання обставин непереборної сили з 15 березня 2017 року для ПАТ «ЄКХП» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавства, яке стосується справляння та сплати податків та обов'язкових платежів; на момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. З огляду на викладене, оскільки затримка виплати позивачу належних сум заробітної плати у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, а через настання обставин непереборної сили, передбачені законом правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати відсутні.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та стягнення судового збору скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що 15 березня 2017 року до адміністративної будівлі ПрАТ «Єнакіївський коксохімпром», яке розміщено за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Марата, 1, увійшли групи озброєних невідомих людей, які вимагали сплачувати податки в дохід неіснуючої республіки і в разі невиконання вимог погрожували застосувати заходи фізичного впливу. Внаслідок вказаних вище подій відбулося фактичне припинення подальшої господарської діяльності підприємства у м. Єнакієво. Виробничі потужності товариства на території м. Єнакієве Донецької області, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань, вийшли з-під контролю підприємства, у зв'язку із злочинним їх захопленням для подальшої господарської діяльності представниками цих незаконних збройних формувань і термін проведення їх є невідомим.Матеріали справи не містять довідки про заборгованість відповідача перед позивачем. ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» з об'єктивних причин позбавлений можливості підтвердити або спростувати розмір заборгованості перед позивачем із заробітної плати. Розрахунок компенсації за невикористану відпустку, наданий позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, зроблений з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а, отже, є хибним. Крім того, матеріали справи не містять документів, підтверджуючих кількість днів невикористаної відпустки позивача.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та задовольнити його позов, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовані тим, що при звільненні роботодавець не розрахувався з ним у повному обсязі, зокрема не виплатив заробітну плату за період із 01 березня по 16 березня 2017 року та компенсацію за невикористану відпустку.

04 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшла нотаріально засвідчена заява ОСОБА_4 про відмову від позову.

Заява ОСОБА_4 про відмову від позову підлягає задоволенню.

На підставі пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог),на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із вимогами статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

У заяві про відмову від позову ОСОБА_4 зазначає про його обізнаність щодо наслідків вчинення вказаної процесуальної дії, справжність його підпису у заяві засвідчена нотаріально, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 49, 206, 408, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 про відмову від позову прийняти.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Єнакіївський коксохімпром» про стягнення заборгованості із заробітної плати закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв