Справа №295/9026/18
16.08.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомир у складі:
головуючого - судді Перекупка І.Г.,
при секретарі Поліщук К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомир справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
Позивач звернулася в суд з позовом, згідно якого просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Богунського районного суду м. Житомира та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. При цьому посилається на те, що у зв'язку із внесенням змін в Сімейний кодекс України, а саме збільшення розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярю суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити., проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2016 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя міста Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, не працюючого (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), аліменти на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), вирішено стягувати, на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. (п'ятсот грн.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).
Крім того встановлено, що позивач 17.02.2017 року змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 5).
У довідці ЖБК «Полісся» від 14.07.2018 року за № 526 зазначено, що малолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачають, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України).
Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платник або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, ту обставину, що мати нарівні з батьком повинна утримувати дитину, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та збільшує розмір аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 183, 191, 192 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, задовольнити.
Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2016 року по справі №295/9787/15-ц та стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.Г. Перекупка