Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 306/2389/16-ц

провадження № 61-31834св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2014 року з позивача були стягнуті аліменти на дочку ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття. На даний час він не може сплачувати аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини від середньомісячної зарплати, оскільки його матеріальне становище погіршилось, він ніде не працює, має нерегулярний заробіток. Крім того, на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери, а також разом з ним проживає сестра, яка є інвалідом другої групи та неповнолітні племінники.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просить визначити йому розмір аліментів на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн щомісяця.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, установлених рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2014 року, та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 100,00 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстав для зміни розміру аліментів немає, однак у зв'язку із непорозуміннями, які виникли між сторонами щодо розміру аліментів, а також ураховуючи те, що законом не заборонено зміна розміру аліментів, задовольнив позов частково та змінив розмір аліментів з частки на тверду грошову суму.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що наведені у позові обставини не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій при ухваленні рішення не звернув уваги, що позивач на даний час не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки, оскільки не працює та не має стабільного доходу. Крім того, має на утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів та разом з ним проживає сестра, яка є інвалідом другої групи та неповнолітні племінники.

06 грудня 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною четвертою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

29 травня 2018 року справу № 306/2389/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4, на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2014 року, зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідача на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи спір, суд визначив та дослідив обставини, передбачені статтею 182 СК України, і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, погіршився його матеріальний стан.

Доводи заявника стосовно того, що суд апеляційної інстанції не врахував наявності на його утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів, а також того, що з ним проживає сестра, яка є інвалідом другої групи та неповнолітні племінники, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки позивачем не доведено, що вказані особи перебувають на його утриманні. Визначений рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2014 року розмір аліментів відповідає вимогам СК України, та його зменшення без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його дочки та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик