25 вересня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Найдишак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі. Вказані особи не являються позивачу ні родичами, ні членами його сімї, а зареєстровані ще з 2014 року зі згоди колишнього власника. Право відповідачів, які не є власниками спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника вказаної квартири, а з припиненням його права власності, припинилося й право користування житлом відповідачів. У звязку з цим, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №29 в будинку №4 по вул.Привокзальна в м.Херсоні.
Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2017 року Сирії Омо ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності квартиру №29 у житловому будинку №4 по вул.Привокзальна в м.Херсоні.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100565814 від 17.10.2017 року ОСОБА_1 є власником квартири №29 у житловому будинку №4 по вул.Привокзальна в м.Херсоні.
Згідно довідки від 17.10.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6
Із заяви представника позивача ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_5 зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 не є членами сім'ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири.
Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника.
Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 17.10.2017 року право власності Омо ОСОБА_4 припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самого власника, а й усіх членів їх сім'ї, та виникло у ОСОБА_1, яка в свою чергу не надавала згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідачам.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, ст.ст.383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК Української РСР, суд
ОСОБА_8 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.
ОСОБА_9 ОСОБА_9, 20.03.1987 року народженні, ОСОБА_9 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою №29 у житловому будинку №4 по вул.Привокзальна в м.Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І.Майдан