Провадження № 22-ц/4808/93/18
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» - Жиляка М.Д.,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-ІФ» Малетина А.Я.,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2018 року у складі судді Антоняка Т.М., по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-ІФ» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 12 липня 2014 року мало місце затоплення належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1. Працівниками КП «Єдиний розрахунковий центр» 17 липня 2014 року складено Акт №03-13/7-39 згідно якого залиття квартири сталося внаслідок засмічення зливової каналізації внутрішнього водостоку.

Збільшуючи позовні вимоги позивач просила стягнути з відповідача відповідно до Звіту №14/16/10-1 заподіяні матеріальні збитки у розмірі 23498,09 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та 2300 грн. витрат по оплаті послуг експерта.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2015 року до участі у даній справі залучено як співвідповідача ТзОВ «Євро-ІФ».

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25 грудня 2015 року комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» перейменовано на комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на користь ОСОБА_3 25 498,09 грн., з яких: 23498,09 грн. - матеріальні збитки, 2 000,00 грн. - моральні збитки, 2 300,00 грн. - витрати по оплаті послуг експерта, 254, 98 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд ухвалив рішення без участі представників відповідачів по справі що позбавило їх використати своє право на висвітлення правових позицій.

Суд, на думку апелянта, не повно дослідив матеріали справи, зокрема, не встановив чи на момент залиття квартири АДРЕСА_1 така належала ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_5, кому із співвласників квартири та у якому розмірі заподіяно шкоди та чи є між співвласниками квартири з цього приводу спір, чи станом на час ухвалення рішення суду були виконані роботи з відновлення пошкодженого майна, та чи є вина ТОВ «Євро-ІФ» як співвідповідача у залитті квартири позивача.

Представник апелянта зазначив, що КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на виконання свого обов»язку щодо забезпечення надання послуг з утримання (управління) споживачам, 01.08.2013 року укладено із ТзОВ «Євро-ІФ» договір про надання послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту конструктивних елементів, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього благоустрою, відповідно до якого ТзОВ «Євро-ІФ» зобов»язувалось надавати послуги у відповідності зі стандартами, нормативними нормами, порядками та правилами, вимогами, затвердженої структури.

Апелянт вважає, що позивачу заподіяно шкоду внаслідок невиконання ТзОВ «Євро-ІФ» вищезазначених умов договору, а тому рішення про стягнення коштів із КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» є неправомірним.

Відзиву на апеляційну скаргу сторонами не подано.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Муніципальна інвестиційна компанія» Жиляк М.Д. підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його в силі.

Представник відповідача ТзОВ «Євро-ІФ» - Малетин А.Я. заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 267 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» як підприємство яке є виконавцем послуг з управління будинком його утримання та ремонту несе відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття квартири позивача.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1985 року квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_5 в рівних долях.

Згідно Акту №03-13/7-39 від 17.07.2014 року, складеного комісією КП «Єдиний розрахунковий центр», 12.07.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття на системі зливової каналізації внутрішнього водостоку. Під час огляду зливової каналізації встановлено, що зливова каналізація засмічена, на стикових з»єднаннях волога. В квартирі на кухні стеля мокра і жовта, набухли меблі, в кімнаті на стелі велика мокра жовта пляма, в прихожій відшарування шпалер на стіні. Причиною залиття, що трапилось визначено ймовірне засмічення зливової каналізації внутрішнього водостоку.

За висновками комісії рекомендовано привести водостічну мережу до експлуатаційного стану та здійснити прочистку (а.с. 7).

Згідно проведеної експертної оцінки пошкодженого майна та складеного за її результатами Звіту №14/16/10-1 про визначення розміру матеріального збитку - загальна вартість матеріального збитку завданого власнику квартири АДРЕСА_1, внаслідок залиття, становить 23498,09 грн.(а.с. 55-89).

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 станом на час залиття квартири ОСОБА_3 у липні 2014 року перебував на балансі КП «Єдиний розрахунковий центр».

Відповідно до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який оприлюднений КП «ЄРЦ» як договір приєднання, позивач ОСОБА_3 являється споживачем послуг з утримання будинку будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Державним комітетом з питань житлово-комунального господарства, від 17.05.2005, № 76, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Оскільки причиною затоплення квартири ОСОБА_3 комісією КП «ЄРЦ» визначено засмічення зливової каналізації внутрішнього водостоку, то слід дійти висновку, що КП «ЄРЦ» як балансоутримувач не забезпечило належне технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем зливової каналізації, а тому повинно нести відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття квартири позивача.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановлено, що ОСОБА_3 зверталася до КП «ЄРЦ» щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок залиття її квартири, однак у добровільному порядку спір між сторонами не врегульовано (а.с.26).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача КП «ЄРЦ», яке згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 25 грудня 2015 року перейменовано на Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 23498,09 грн. та моральну шкоду у сумі 2000 грн.

При стягненні моральної шкоди суд врахував те, що позивач після залиття квартири зазнала душевних страждань, перебувала у стресовому стані у зв»язку із пошкодженням зовнішнього вигляду її квартири, стійким неприємним запахом та сирістю у її житлі.

Посилання апелянта на те, що суд неправомірно постановив рішення за відсутності представників відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки справа за позовом ОСОБА_7 перебувала у провадженні Івано-Франківського міського суду з листопада 2014 року, неодноразово призначалася до розгляду, відповідач КП «ЄРЦ» надавав письмові заперечення та докази по суті позову, яким суд надав належну правову оцінку.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що суд не повно дослідив матеріали справи та не встановив чи на момент залиття квартири АДРЕСА_1 така належала ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_5, оскільки в матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на квартиру видане 20.07.1985 року Агентством по приватизації державного житлового фонду, згідно якого вказана квартира в рівних долях належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Доводи апелянта про те, що суд не вирішив питання чи є вина ТОВ «Євро-ІФ» як співвідповідача у залитті квартири позивача є необґрунтованими, оскільки балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 являється Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» та несе відповідальність перед споживачем за неналежне технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем зливової каналізації.

Та обставина, що КП «ЄРЦ» 01.08.2013 року укладено із ТзОВ «Євро-ІФ» договір про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту конструктивних елементів, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього благоустрою, згідно якого ТзОВ «Євро-ІФ» зобов»язувалось надавати послуги у відповідності зі стандартами, нормативними нормами, порядками та правилами, вимогами, затвердженої структури у разі неналежного виконання останнім умов договору не позбавляє апелянта пред»явити до ТзОВ «Євро-ІФ» позов у порядку регресу.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2018 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин