Справа № 454/1914/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/1447/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частин доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення повноліття; стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною, ОСОБА_4, трирічного віку.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя м. Тернопіль Тернопольської області в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття; стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя м.Тернопіль Тернопольської області, в користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8. Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції невірно зазначив про те, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про надходження судової повістки за місцем його постійного проживання, внаслідок чого ОСОБА_2 позбавлено права надати суду докази на заперечення позовних вимог. Апелянт зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував стан здоров'я відповідача та його матеріальне становище, те, що він постійно піклувався про дитину та дружину, надавав матеріальну допомогу, купував необхідні для дитини речі та сплачував аліменти. А тому вважає, що суд першої інстанції зобов'язаний був ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів у вигляді 1/4 частини від його доходу на утримання сина та 350 грн. на утримання дружини до досягнення сином трьох років, з врахуванням сплачених аліментів в розмірі 8358,29 грн. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині стягнення аліментів на сина сторін, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частин доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення повноліття, апелянт не заперечує щодо стягнення аліментів на сина саме у такому розмірі, а відтак законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в цій частині вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції, виходив з того, що дружина відповідача потребує матеріального утримання, а відповідач має можливість надавати таке у розмірі 800.00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу.

Отже, кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу. Тобто, єдиною умовою надання утримання чоловіком є його матеріальна можливість надавати таку допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач працює інспектором поліції в Головному управлінні Національної поліції у Київській області, що підтверджується довідкою ГУ НП у Київській області від 04.04.2017 року №4, має постійний заробіток.

Доказів на підтвердження того, що він має інші аліментні зобов»язання, чи інші обов2язкові грошові зобов»язання, відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду не надав.

Посилання апелянта про зобов»язання матеріального характеру стосовно бабці та його батьків, так як його бабця є пенсіонеркою, батько є інвалідом першої групи, а матір з 2010 року у зв»язку з незадовільним станом здоров»я не працює, не спростовують висновків суду першої інстанції про його матеріальну можливість сплачувати кошти на утримання дружини, оскільки бабця апелянта, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, його батько, як інвалід, отримують пенсійне забезпечення, а твердження апелянта про те, що матір за станом здоров»я не може працювати, є голослівними, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені належними доказами.

Враховуючи те, що кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу, враховуючи майновий стан відповідача, який офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, інших аліментних зобов»язань немає, вірним та обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач має матеріальну можливість надавати кошти на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів не може погодитися із запропонованим позивачем розміром коштів на утримання дружини 350.00 грн., оскільки такий, з врахуванням того, що дружина не працює, оскільки займається доглядом за дитиною, враховуючи її матеріальні потреби, на думку колегії суддів, буде недостатнім для поліпшення її матеріального становища.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову буз розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване ОСОБА_2 рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, положення ч. ст. 377 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07.09.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.