Справа №2-6997/11
Провадження №2-р/175/4/18
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Сотник Г.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду від 03 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся 07 вересня 2018 року до суду з заявою про роз'яснення рішення суду.

Відповідачем зазначено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року прийнятого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини. Було допущено рішення до негайного виконання та розподілено судові витрати.

В обґрунтування заяви про роз'яснення рішення відповідач (боржник) ОСОБА_3 зазначив, що були прийняті зміни у законодавстві в частині мінімального розміру аліментів, а також просив роз'яснити що у відповідності до Податкового кодексу підпадає під поняття дохід. Зазначив, що у розумінні податкового кодексу вважає його дохід від відчуження квартири та отриманих коштів за депозитом - не є доходом боржника з якого необхідно нараховувати аліменти.

У зв'язку з чим, просив суд винести ухвалу якою роз'яснити резолютивну частину рішення суду від 03 лютого 2011 року в частині: 1) які саме нормативно-правові документи визначають «усі види заробітку (доходів), з яких утримуються аліменти»; 2) чи застосовуються норми Податкового Кодексу України для визначення «усі види заробітку (доходів), з яких утримуються аліменти»; 3) чи повинні утримуватися аліменти з доходів, які не відносяться до заробітків працівника, а саме «дохід від продажу нерухомого майна» та «дохід з процентів за депозитом».

ОСОБА_1 у судовому засідання заяву підтримав, пояснив, що державним виконавцем під час нарахування належних до сплати аліментів на утримання сина враховуються дохід відповідача (боржника) від відчуження квартири у сумі 449720 гривень та дохід від отриманих відсотків за депозитом, що на його думку є порушенням норм законодавства, оскільки дійсно аліменти стягується з усіх видів заробітку (доходу), які отримує працівник. Однак, на його думку, законодавець ототожнює поняття «заробіток» та «дохід». У ПК України міститься загальне поняття визначення доходу для цілей оподаткування, а не в розумінні того доходу, з якого стягуються аліментні платежі, у порівнянні із видами заробітку (доходу), визначеними кодексом.

ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили.

Суд вислухавши у судовому засіданні думку відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторони та наведені ними доводи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рішення суду від 03 лютого 2012 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України (що діяв на момент ухвалення судового рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Разом з тим відповідно до Законів №2901-IV від 22.09.2005, №2037-VIII від 17.05.2017 внесено зміни у ст. 182 СК України, та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2018 року, змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист виданий за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року у справі №2-6997/2011 відкликано після набранням рішенням суду від 20 червня 2018 року законної сили та повного погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом, якщо така є.

Так, відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Як встановлено у судовому засіданні під час виконання рішення суду від 03 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1, аліментів на утримання дитини, відповідач ОСОБА_1 продав у 2016 році належну йому на праві приватної власності квартиру за суму 449720 гривень, а частину від зазначених коштів у розмірі 100000 гривень поклав на депозит у банк. Державним виконавцем зазначені сума від продажу квартири та кошти отримані, які відсотки за користування депозитом, державним виконавцем враховуються, як дохід отриманий боржником та на зазначені суми вираховується розмір аліментів. (а.с. 98-102)

Відповідач ОСОБА_1 зазначені факти підтвердив.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує проти того, що кошти отримані від продажу квартири є його доходом, що підлягає врахуванню під час нарахування суми аліментів. Пояснив, що квартиру яку він продав, належала йому особисто на праві приватної власності. Від продажу квартири він отримав суму коштів за які заплатив відповідні податки. Частину коштів, від продажу квартири поклав на депозитний рахунок, які згодом прийшлось отримувати примусово з банку на підставі рішення суду, з приводу чого у матеріалах справи є відповідне рішення (а.с. 118-121).

Отже, зазначені обставини, дають право суду дійти висновку, що сторона відповідача не погоджується, з діями державного виконавця під час виконання судового рішення, в частині врахування доходу від продажу квартири та отриманих коштів за користування депозитом, що у розумінні положень процесуального закону відноситься до судового контролю за виконанням рішення, тому правовідносини сторін повинні регулюватися розділом VII ЦПК України.

Обставини, що склались між сторонами, виникли після пред'явлення рішення до виконання, у зв'язку з чим і не могли бути враховані судом під час винесення рішення.

Так, у ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» чітко зазначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; допомогу при усиновленні дитини; допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. Стягнення не здійснюється також із сум: неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; грошової допомоги, пов'язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Оскільки таких понять як «дохід від продажу нерухомого майна» та «дохід з процентів за депозитом» у вказаній статті ЗУ «Про виконавче провадження не має», державним виконавцем враховано дохід від продажу квартири та отриманих коштів за користування депозитом до аліментних платежів.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Обставини, що склались між сторонами, виникли після пред'явлення рішення до виконання, у зв'язку з чим і не могли бути враховані судом під час винесення рішення.

Згідно положень ст. 271 ЦПК України, суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві фактично просить суд змінити зміст резолютивної частини рішення прийнятого судом 03 лютого 2012 року, що у свою чергу суперечить процесуальному закону, тому у задоволенні його заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 257, 260, 271, розділом VII ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду від 03 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.М. Бойко