Справа № 545/787/18
Провадження № 2/545/731/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

за участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» про розірвання договору іпотеки та повернення предмету іпотеки власнику,

в с т а н о в и в:

Позивач у квітні 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовується тим, що 05.05.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ « МТБ ОСОБА_2) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00543/RP, відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 35 475,93 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9% і терміном погашення по 04.05.2018 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 уклала з позивачем договір іпотеки № 00629rP від 05.05.2008 року, згідно з яким в іпотеку банку передано земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Соснівка. У звязку з невиконанням умов кредитного договору склалася заборгованість у розмірі 21 674,31 доларів США.

Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00543/RP від 05.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ ОСОБА_2», та ОСОБА_1, у розмірі 21 674,34 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №00629rP від 05.05.2008 року, а саме - на земельну ділянку площею 0,2500 га цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:002:0106, розташованій за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Соснівка та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.05.2008 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером №3447. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснювати за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку».

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 05.05.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 00543/RP, з метою забезпечення виконання зобовязань за яким між ними укладений договір іпотеки № 00629rP від 05.05.2008 року. Предметом договору іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,25 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Соснівка. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.03.2010 року із ОСОБА_1 стягнута заборгованість у розмірі 250 865,30 грн. Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.12.2012 року кредитний договір № 00543/RP від 05.05.2008 року розірваний. ОСОБА_1 16.12.2016 року повністю сплатила борг в розмірі 255 016,64 грн., яким зобовязання по кредитному договору та рішенню суду виконано в повному обсязі.

Просить розірвати іпотечний договір №00629rP від 05.05.2008 року та повернути предмет іпотеки власнику ОСОБА_1; відмовити ПАТ «МТБ ОСОБА_2» в задоволенні позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі за їх безпідставністю; стягнути з ПАТ «МТБ ОСОБА_2» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 2225 грн. 15 коп.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, надавши письмовий відзив на зустрічний позов, у якому зазначив, що додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10.12.2012 року скасоване ухвалою суду від 29.01.2013 року та цього ж дня була винесена ухвала про залишення вимоги про розірвання кредитного договору без розгляду. Таким чином, вважають, що кредитний та іпотечний договори є чинними. Окрім того, валютою зобовязання визначений долар США; оскільки борг за рішенням суду сплачений боржником лише 16.12.2016 року, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави ухвалене 24.03.2010 року, тому заборгованість у розмірі 250 865,30 грн. обліковується банком у валюті зобовязання і зараховується по валютному курсу на момент сплати; залишок боргу за рішенням суду склав 21 674,24 долари США, які відповідачем не сплачені та правовідносини між сторонами не припинилися.

Відповідач та її представник зустрічний позов підтримали, проти первісного позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Окрім того, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності з тих підстав, що право на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у стягувача виникло 10.12.2010 року та закінчилося 10.13.2013 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають за таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.05.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 та з 05.03.2018 року правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «МТБ ОСОБА_2» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №00543/RP згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у сумі 35 475,93 доларів США 93 центи, з них 33 000,00 доларів США на придбання земельної ділянки, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9%, терміном погашення до 04 травня 2018 року включно.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 уклала з позивачем договір іпотеки № 00629rP від 05.05.2008 року, згідно з яким в іпотеку передала земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:002:0106, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Соснівка.

Згідно зі ст.ст.11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) ст.530 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.03.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованість за кредитним договором №00543/RP від 05.05.2008 року у розмірі 252 486,64 грн., витрати по оплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. витрати на ІТЗ 30,00 грн., а всього 254 216,64 грн. (а.с.30)

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.12.2012 року доповнено резолютивну частину рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24.03.2010 року, ухваленого у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» у м.Полтава до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, вказавши: «Кредитний договір №00543/RP від 05.05.2008 року, укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» у м.Полтаві та ОСОБА_1, - достроково розірвати» (а.с.67).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.01.2013 року заочне додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10.12.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний банк» в особі ПАТ «Морський транспортний банк» у м.Полтава до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості скасовано (а.с.95).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.01.2013 року позовні вимоги ПАТ «Морський транспортний банк» в особі ПАТ «Морський транспортний банк» у м.Полтава в частині розірвання кредитного договору №00543/RP від 05.05.2008 року, укладеного між ПАТ «Морський транспортний банк» в особі ПАТ «Морський транспортний банк» у м.Полтава, та ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.97).

Судом встановлено, що ПАТ «МТБ ОСОБА_2» неодноразово звертав до примусового виконання виконавчий лист.

З інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 06.08.2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 03.02.2011 року №2/123/10, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» в собі Філії ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованості в сумі 252 486,64 грн., державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30 грн.(а.с. 142-143) 17.09.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувачем не здійснено авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій (а.с. 143).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 26.01.2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого документу; 16.06.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, зясувати місце проживання боржника) (а.с.132-136).

З інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 13.07.2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 03.02.2011 року №2/123/10, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» в особі центрального відділення ПАТ «Марфін Банк» в м.Полтаві заборгованості в сумі 252 486,64 грн., державного мита в сумі 1700 грн. (а.с.137-141).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 15.12.2016 року здійснено платіж в сумі 135 000 грн. та 16.12.2016 року в розмірі 119 216,64 грн., що в загальній сумі становить 254 216,64 грн. (а.с.68-69)

За заявою представника ЦВ ПАТ «Марфін Банк» у м.Полтаві, поданою до Шевченківського ВДВС м.Полтава, про повне погашення боржником ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим листом від 03.02.2011 року №2/123/10 (а.с. 145) постановою від 23.12.2016 року виконавче провадження закінчено у звязку з погашенням заборгованості в повному обсязі (а.с. 144).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності за зобов'язаннями врегульовано частиною 5 статті 261 ЦК України, згідно з якою за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Кредитний договір, укладений між сторонами у справі, передбачав обов'язок ОСОБА_1 погашати кредит частинами протягом строку дії договору, тобто до 04 травня 2018 року.

При цьому згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов'язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом пред'явлення 26 січня 2009 року позову про стягнення заборгованості за договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов'язання. Цим самим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, який слід рахувати з 26 січня 2009 року.

Отже, змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, починаючи з 26 січня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у квітні 2018 року, тобто за межами строку позовної давності.

За таких обставин у задоволенні вимог за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №303/1037/16-ц.

Посилання позивача на наявність непогашеної заборгованості за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.03.2010 року, яка обліковується банком за ОСОБА_1 у звязку з курсовою різницею валют на момент ухвалення рішення суду та реального виконання, суд вважає хибними з таких міркувань. У резолютивні частині рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24.03.2010 року значиться про стягнення боргу в розмірі 252 486,64 грн., без зазначення еквіваленту в іноземній валюті. У виконавчих документах також значиться борг виключно в національній валюті. Будь-яких доказів на підтвердження оскарження стягувачем дій державного виконавця щодо неповного чи неналежного виконання рішення суду, як і звернення до суду із відповідними заявами(про ухвалення додаткового рішення, розяснення рішення суду) чи з самостійним позовом не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що борг за кредитним договором, який стягнутий за рішенням суду, погашений повністю; заборгованість, що виникла за договором у звязку з курсовою різницею валют на момент ухвалення рішення суду та його реального виконання не може бути стягнута шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за спливом строку позовної давності.

Зустрічний позов про розірвання договору іпотеки та повернення іпотечного майна задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина перша та друга статті 652 ЦК України).

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не наведені обставини, які б свідчили про істотне порушення договору другою стороною, як не зазначені положення договору або закону, які є підставою для розірвання договору іпотеки.

Положеннями статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.31, 32 Іпотечного договору № 00629rP від 05.05.2008 року, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Кредитним договором та всім додатковим угодам до нього та виконання Іпотекодавцем зобовязань за цим договором та всіма додатковими угодами. Дострокове розірвання цього договору дозволяється лише за згодою сторін (а.с. 20-27).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у звязку з припиненням основного зобов'язання, договір іпотеки як похідний від кредитного договору, також є припиненим.

Вимога про повернення предмету іпотеки власнику не підлягає задоволенню як безпідставна, оскільки позивач не наводить будь-яких обставин, які б свідчили про те, що предмет іпотеки вибув із володіння власника та протиправно утримується іншими особами.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 141, 263, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» про розірвання договору іпотеки та повернення предмету іпотеки власнику відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4

Позивач: Публічне акціонерне товариство «МТБ ОСОБА_2», , місцезнаходження: проспект Миру, 28, м.Чорноморськ, Одеська область, 68003.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/11, кв.4.