Апеляційне провадження № 22-ц/796/5037/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 2-1053/11

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_4,

заінтересова особа - Відділ примусового виконання рішень управління

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Полтавській області,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, подану його представником ОСОБА_6,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену та проголошену 29 березня 2018 року під головуванням судді Осаулова А.А.в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва о 14 год. 56 хв. (повний текст ухвали складений 10 квітня 2018 року),-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідно до якої із урахуванням заяви про уточнення вимог від 07.03.2018 та від 27.03.2018 просив суд визнати протиправною бездіяльність уповноважених посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не направлення до Державної прикордонної служби України постанови від 07.10.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 у справі №22-ц/796/2373/17 для скасування відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.08.2013року його було обмежено у праві виїзду за кордон у зв'язку з невиконанним фінансових зобов'язань перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», В подальшому 07.10.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням у п.2 постанови про скасування заходів примусового виконання рішення, в тому числі тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, за ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2013. Між тим, за даними Державної прикордонної служби України тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4 скасовано не було у зв'язку з бездіяльністю працівників відділу УДВС ГТУЮ у Полтавській області, яке полягає у не повідомленні Державної прикордонної служби про існування постанови від 07.10.2015 про скасування обмеження у праві виїзду за кордон, всупереч вимогам ст.ст. 18,40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність уповноважених посадових осіб відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо не направлення постанови від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу та ухвалу суду до Державної прикордонної служби України.

Зобов'язано уповноважених службових осіб відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області направити до Державної прикордонної служби України постанову від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №33669915 на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2012 року за №2-1053/11 та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року у справі №4-с/761/318/2016, інші судові та процесуальні документи державного виконавця, необхідні для подальшого вилучення відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області подала апеляційну скаргу, та посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року, якою зобов'язано Державну прикордонну службу України відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 7.10.2015 без виконання на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, а також постанові в.о. начальника відділу ПВР УДВС ГТУБ у Полтавській області від 19.01.2016року, якою скасовано п.2 постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 7.10.2015року.

З огляду за зазначене представник вважає, що доводи, викладені в скарзі ОСОБА_4 є безпідставними, а ухвала суду незаконною та необґрунтованою.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відділу примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у Полтавській області доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,а ухвалу суду першої інстанції без змін, яка на його думку, ухвалена з дотриманням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження ВП 33669915 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1053/11, виданого 12.07.2012 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ &q?ог;Дочірній БанкСбербанк Росії&q?ни; заборгованість за кредитним договором у сумі 6 433 819 грн. 04 коп., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього підлягає стягненню: 6 435 639 грн. 04 коп.

Під час вчинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні за поданням державного виконавця ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2013 року боржнику ОСОБА_4 було тимчасово обмежено виїзд за кордон до виконання вказаних боргових зобов'язань у відповідності до вимог п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії.

Зі змісту ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2015 року та 31.08.2015 року у справі № 922/4587/13 вбачається, що ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області зобов'язано звільнити з-під арешту майно боржника ОСОБА_4, який накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 03.08.2012 року, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області у ході виконавчого провадження ВП № 33669915.

За змістом резолютивної частини вказаної ухвали господарського суду Харківської області від 31.08.2015 року у справі № 922/4587/13 зазначено про закінчення виконавчого провадження та звільненням з-під арешту всього майна боржника ОСОБА_4 та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 06.10.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Постановою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Круглова С.В. від 07.10.2015 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП № 33669915, скасовано постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 06.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 33669915, а також зобов'язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. провести виконавчі дії в порядку встановленому Законом.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 року у виконавчому провадженні ВП № 33669915 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Разом з тим, пунктом 2 вказаної постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 року, визначено, що відповідно до ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2015 року та 31.08.2015 року у справі № 922/4587/13 скасувати інші заходи примусового виконання рішення, зокрема скасувати тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.08.2013 року у цивільній справі № 522/5944/13-ц.

Постановою в.о. начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Конози В.М. від 19.01.2016 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП № 33669915, скасовано п.2 постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4 суд першої інстанції встановив, що неправомірна бездіяльність відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області полягає у не повідомлені інформації та не направленні до Державної прикордонної служби України процесуальних документів які стосуються скасування обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон, що призвело до тривалого порушення прав останнього на свободу пересування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення скаржника та представника виконавчого органу, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що ухвала відповідає вимогам закону, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності відомостей про оскарження постанови та відсутності неправомірної бездіяльності ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області спростовуються матеріалами справи . Як убачається, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2016 року, що набула законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017 року, за скаргою ОСОБА_4 визнано незаконною та скасовано постанову виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Конози Віталія Миколайовича від 19 січня 2016 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП № 33669915, з підстав того, що старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. при винесенні постанови від 07.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 33669915 діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень.

За умовами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що залишається чинною постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 року у виконавчому провадженні ВП№33669915 про повернення стягувачу виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», за пунктом 2 якої визначено про скасування інших заходів примусового виконання рішення згідно ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2015 року та 31.08.2015 року у справі № 922/4587/13, зокрема скасувати тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.08.2013 року у цивільній справі № 522/5944/13-ц.

Тобто, враховуючи, що постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Приймак О.В. від 07.10.2015 року, якою виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржена не була та є чинною, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у розумінні ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження ВП № 33669915 вважається завершеним.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року Державну прикордонну службу України зобов'язано відповідно до постанови від 07.10.2015 року про повернення стягувачу виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

В той час, в своєму листі Державна прикордонна служба України від 16.10.2015 року на звернення скаржника повідомила, що служба не має правових підстав для вилучення відомостей стосовно ОСОБА_4 з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у виїзді з України, оскільки постанова про повернення виконавчого документа чи завершення виконавчого провадження у відповідності до вимог п.4 спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 07.01.2014 року № 288/5/102 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» до Державної прикордонної служби не надходила (а.с.36 т.1).

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 07.01.2014 № 288/5/102 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 за № 273/25050 (далі - Порядок), а саме пунктів 3, 4 розділу III інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається Головним центром з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав (ла), про закінчення виконавчого провадження, або скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Постанова про повернення виконавчого документа чи закінчення виконавчого провадження надсилається державним виконавцем до Головного Центру.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, вони були предметом дослідження суду першої інстанції і апеляційний суд погоджується з їх оцінкою та вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і, на думку суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 367 ЦПК України.

На спростування доводів ОСОБА_4 щодо бездіяльності відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області, представник останнього, а ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанції не надав належних доказів правомірності дій державних виконавців відділу в рамках виконавчого провадження, в якому ОСОБА_4 був боржником.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 382-384, 389, 390, 451, 452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, подану його представником ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня їй прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 6 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: