ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №592/2804/18

Номер провадження 22-ц/788/1234/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2018 року ухваленого у складі судді Хитрова Б.В. у м. Суми,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», свої вимоги мотивував тим, що 12 травня 2017 року він звільнився з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, при звільненні з ним не було проведено остаточний розрахунок. Просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 8 486 грн. 33 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, виходячи із середньоденного заробітку 215 грн. 35 коп. по дату фактичного розрахунку, з подальшим утриманням податків та загальнообов'язкових платежів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, яка підлягає виплаті (після відрахувань ПДФО та військового збору) позивачу в розмірі 8 486 грн. 33 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30 267 грн. 36 коп. з якої підлягають утриманню ПДФО та військовий збір.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2018 року змінити в частині стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь позивача середнього заробітку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 30 267 грн. 36 коп. до 12 000 грн. (з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 12 травня 2017 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. В день звільнення позивачу, в порушення ст.116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до довідки №16-07/548 від 02 квітня 2018 року, виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» сума заробітної плати, яка підлягає виплаті (після відрахувань ПДФО та військового збору) позивачу складає 8 486 грн. 33 коп., середньоденна заробітна плата складає 210 грн. 19 коп.

Відповідно до наказу № 75 від 21 березня 2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26 травня 2014 року на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку складає 30 267 грн. 36 коп., вірність обрахування даної суми підтверджується самим відповідачем, що вбачається з відзиву останнього на позовну заяву та наявні підстави для стягнення даної суми з відповідача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 зазначеного вище Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що сума за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 30 267 грн. 36 коп., що в 15 разів перевищує розмір середньомісячної заробітної плати позивача, а тому суд має враховувати принцип справедливості та співмірності та зменшити суму стягнення до 12 000 грн. є безпідставними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, оскільки звільнений він був у травні 2017 року і на момент подачі позову в березні 2018 року відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, тобто більше одного року. Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач мав заборгованість перед позивачем до звільнення останнього. Не проведений остаточний розрахунок з позивачем і на час апеляційного перегляду справи.

Тобто визначений судом середній заробіток є співмірним з сумою заборгованості по заробітній платі, враховуючи її розмір, значимість її для позивача та тривалість строку протягом якого порушуються права позивача як працівника закріплені в ст. 116 КЗпП України.

Відсутність коштів у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не звільняє його від обов'язку щодо виконання вимог ст. 117 КЗпП України.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Враховуючи, що розмір заявлених вимог не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня 2018 року: 1762 х 100 = 176 200) дана справа визнається колегією суддів згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України як малозначна, а тому постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук