Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.10.2018 р. 145/1736/18

2/145/952/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 29 грудня 2001р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Питання про поділ спільного майна буде вирішено у добровільному порядку.

Фактично шлюб розпався. З 2013 року вони припинили шлюбні стосунки, разом не проживають. У них різні характери та плани щодо майбутнього. Вони втратили взаємні почуття, спроби примиритися позитивного результату не дали.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов визнає.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що 29.12.2001 року сторони уклали шлюб (а.с.5).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб фактично розпався. Сторони з 2013 року шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.110, 112 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 29 грудня 2001 року виконкомом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, актовий запис №93.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 17.10.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.