АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/1610/18

Провадження № 22-ц/790/4002/18

06 вересня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 02 травня 2018 року у складі судді Зуб Г.А., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 76 545 грн., набуті без достатньої правової підстави.

В обґрунтування посилався на те, що з 19 березня 1994 року він перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. З січня 2016 року подружні стосунки припинилися, подружжя проживає окремо, триває процес розлучення. Незважаючи на це, з грудня 2017 року по січень 2018 року він передав відповідачці особисто та перерахував на платіжну картку 76 545 грн. на лікування тяжкої хвороби. Згодом виявилося, що остання не хворіє, що свідчить про безпідставність набуття нею грошових коштів.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 02 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що поизиач не довів факту отримання відповідачкою 60 000 грн. Перераховані ним на картку 16 545 грн. призначалися на утримання спільних неповнолітніх дітей сорін у справі. На час ухвалення судового рішення шлюб між сторонами не розірвано, інших доказів утримання дітей ОСОБА_1 суду не надав. Неправомірності отримання відповідачем зазначених коштів не довів. Доказів перерахування зазначених коштів саме на лікування відповідачки позивач суду не надав.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, задовольнити його позовні вимоги частково, стягнути з ОСОБА_2 16 545 грн., набуті без достатньої правової підстави.

В обгрнтування посилається на те, що перерахування вказаних коштів на картку позивача підтверджується копіями наданих ним квитанцій, права на їх отримання відповідач не мала, оскільки вони надавалися на лікування, якого ОСОБА_2 не потребувала і не отримувала.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду від 02 травня 2018 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 60 000 грн. на користь ОСОБА_1 не оскаржується, в цій частині законність та обґрунтованість рішення не переглядається.

Як встановлено судовим розглядом і підтверджується матеріалами справи, з 19.03.1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 33). Шлюб на час розгляду справи не розірвано.

Від шлюбу мають 3 дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані та проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-32).

Згідно наданих ОСОБА_1 квитанцій та виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 02.11.2017 року позивач перерахував відповідачу 10 000 гривень, 12.12.2017 року - 2 550 грн., 09.01.2018 року - 3 995 грн. (а.с. 37-43, 46-53). При цьому і в квитанціях, і у виписці з рахунку не вказано призначення платежу: « на лікування ОСОБА_2.». Зазначено лише «Поповнення карткового рахунку».

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов'язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

За змістом ст.60, 63, 64 СК України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, кірм речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Подружжя мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна , що є їх особистою приватною власністю, таак і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 кошти, перебуваючи з нею у зареєстрованому шлюбі. Доказів того, що між подружжям була будь - яка домовленість про використання зазначених коштів на лікування дружини або укладено відповідний договір суду не надно. Після зарахування 02.11.2017 року на рахунок ОСОБА_2 10 000 грн. від ОСОБА_1 був придбаний комп'ютер, що міг бути використаний в інтересах сім'ї (а.с. 43). ОСОБА_1, згідно наявних у справі документів, до банку із заявою про помилкове зарахування коштів не звертався, до правоохоронних органів заяв про вчинення стосовно нього шахрайства також не подавав.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено набуття ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 16 545 грн. без достатніх правових підстав. Тому апеляціну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний