Справа № 212/225/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Борух Ю.К.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16 січня 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 17 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху у звязку із виявленими недоліками позовної заяви.

31 січня 2018 року ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14 липня 2001 року було укладено шлюб між ним та відповідачкою. Під час шлюбу ним було отримано у користування квартиру АДРЕСА_1 (далі спірна квартира). Вказану спірну квартиру внаслідок приватизації отримали у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/2 частці. Вважає, що 1/2 частка спірної квартири, яка належить ОСОБА_2 є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ним у рівних частинах. У звязку з наведеним просить суд поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності; виділити у власність позивача та відповідача по 1/4 частки спірної квартири.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

02 квітня 2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити. Зазначила, що спірна квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому 1/2 її частки спірної квартири належить відповідачу на праві особистої приватної власності та не може бути визнана спільним сумісним майном подружжя.

02 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

11 травня 2018 року ОСОБА_2 подала заяву до суду про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року було закрито підготовче провадженні у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року судом призначено за клопотанням позивача судову будівельно-технічну експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року провадження у справі відновлено у звязку із отриманням висновку експерта.

Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року визнано заяву про відвід судді необґрунтованим та провадження у справі зупинено на час розгляду вказаної заяви суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у письмовому відзиві.

В судовому засіданні 16 жовтня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленим наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, 14 липня 2001 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Чирва) М.Ю., що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії 1-КИ № 120132 від 14.01.2001 (а.с.41).

13 жовтня 2009 року народився ОСОБА_5, батьками якого записано: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ №257356 виданого 06.11.2009 (а.с.12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, яке набрало законної сили 29.01.2016 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6-7).

24 лютого 2018 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (після укладення шлюбу прийняла прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-КИ №189541 (а.с.30).

Згідно висновку експерта з питань судової оціночно-будівельної експертизи №42-18 від 23 липня 2018 року ОСОБА_9 ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 визначена на дату оцінки 23.07.2018 порівняльним підходом становить 367548,00 грн. без ПДВ (а.с.74-95).

Згідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно свідоцтва про право власності на житло №Ж-826 від 28.10.2008 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної часткової власності ОСОБА_6 1/2 частка, ОСОБА_4 1/2 частка. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка спірної квартири, яку остання набула у власність під час шлюбу з позивачем.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так, відповідач заперечує факт того, що 1/2 частка у спірній квартирі є спільним сумісним майном подружжя, з огляду на підстави її набуття у власність, а саме приватизацію цієї квартири.

За таких обставин вбачається, що між сторонами існує спір щодо віднесення ? частки спірної квартири до спільного майна подружжя, водночас позивачем не заявлено позовні вимоги про визнання належної ОСОБА_2 ? частки спірної квартири спільним сумісним майном подружжя.

За положеннями ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно до положень ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до розяснень викладених у п. 25 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає саме визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу, водночас ним заявлено позовні вимоги про виділення частки у спірному майні.

За таких обставин вбачається, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно до положень ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 60,69,71 СК України, ст. ст. 355, 356, 365 ЦК України, у відповідності до ст. ст.ст. 4,12, 13, 23, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення суду складено та підписано 17 жовтня 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін