Провадження № 2/522/2030/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Одеського відділення Акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 31.07.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Одеського відділення Акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та просив: визнати припиненим Договір поруки №73888 від 11.12.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №000. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 11.12.2006 року між Банком, позивальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки №73888, згідно умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником всіх його зобовязань. Позивач вважає, що вказаний договір поруки є припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки відповідачем було збільшено обєм відповідальності позивача за зобовязання без його згоди шляхом підняття відсоткової ставки за кредитним договором. За умовами кредитного договору процентна ставка встановлювалася у розмірі 11,3% річних, на що погодився позивач при підписанні договору поруки. Згідно розрахунку заборгованості банк та позичальник погодили підняття відсоткової ставки до 22,6% річних починаючи з 11.08.2015 року. Тож, було збільшено обсяг відповідальності поручителя, тому договір має бути визнаний припиненим.

Справа, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшла до провадження судді Тарасова А.В.

Ухвалою суду від 10.08.2017 року провадження у справі відкрите.

На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя № 3943/1дп/15-17 від 07.12.2017 року, відповідно до наказу керівника апарату суду № 219/а від 08.12.2017р., та на підставі службової записки помічника судді Ткаченко О.О., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін, по справі проведено повторний автоматизований розподіл.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодекс.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справа надійшла до судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 12.02.2018 року прийнята до провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.03.2018 року.

У судове засідання 02.03.2018 року, 22.03.2018 року, 23.04.2018 року, 23.05.2018 року учасники справи не зявлялися. Від позивача та представника ПАТ «УкрСиббанк» надходили заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 12.07.2018 року протокольною формою ухвалено закінчити підготовче провадження, справу призначити до розгляду по суті на 05.10.2018 року.

До суду 05.10.2018 року надійшли пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4, згідно яких вказано, що банк жодного разу не ініціював питання щодо збільшення процентної ставки в порядку встановленому договором та не звертався до позичальника з відповідним листом. Відповідач жодного разу не звертався до позичальника з повідомленням про збільшення процентної ставки, отже, розмір процентної ставки жодного разу не змінювався.

У судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача та представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №000, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 52668 доларів США та зобовязалася його повернути термін не пізніше 11.122027 року.

Пунктом 1.3.1. Договору встановлено, що за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного Договору.

Пунктом 9.2 Договору передбачені випадки збільшення розміру процентної ставки, а саме за порушення кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану позивальника, здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами або зміну грошово-кредитній політиці НБУ.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 11.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено Договір поруки №73888 від 11.12.2006 року.

Згідно п. 1.2 Договору поруки поручителю, тобто ОСОБА_1 добре відомі усі умови кредитного договору, в тому числі: - сума кредиту - 52668 дол. США; - термін повернення кредиту; - процентна ставка 11,3% річних; - термін і порядок сплати процентів; - штрафні санкції; - інші умови згідно кредитного договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 10.08.2015 року у позичальника, тобто ОСОБА_3 виник залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом.

Відносини, пов'язані з порукою, врегульовано нормами § 3 гл. 49 розд. І кн. 5 ЦК. Відповідно до положень ст. 553 ЦК, порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Проте, як вказувалось раніше, суд не вбачає зміни процентної ставки за основним зобовязанням, тобто за кредитним договором укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 Як вказує позивач зміну процентної ставки він помітив у розрахунку заборгованості та як наведено, саме в колонці «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом». Відповідач вказує, що зміни процентної ставки за кредитним договором не відбувалося жодного разу. Матеріалами справи не підтверджено та не доведено зміну процентної ставки в основному зобовязанні, а значить зміни зобовязання без згоди поручителя не відбувалося, та і взагалі зобовязання не змінювалося, обсяг відповідальності поручителя залишився колишнім.

Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вбачає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, адже зміни кредитного зобовязання підтверджено не було, збільшення обсягу відповідальності поручителя не доведено, тож, договір поруки від 11.12.2006 року не може бути припиненим.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Одеського відділення Акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 16.10.2018 року.

Суддя: В.Я. Бондар