Справа № 428/8688/18
Провадження №2/428/1473/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, з урахуванням уточнення позовних вимог, про стягнення матеріальної шкоди в сумі 31037,06 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.09.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.01.2018 року о 09 год. 05 хв. в м. Сєвєродонецьк по вул. Ш. Будівельників, в районі АГЗП «МТК», відповідач - ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Iveco Otoyol М29» д/н BD 3253 СТ, порушивши п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням позивача. В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018 року у справі № 428/1171/18 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду 06.03.2018 року набрала законної сили. Діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 31037,06 грн., що підтверджується висновком експерта про оцінку мого автомобіля № 09/18 станом на 13.03.2018 року. Після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, які потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому та його родині, та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану позивача. Розмір своїх душевних страждань та страждань його родини позивач оцінює в 1000 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Учасники справи в судове засідання не зявилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/1171/18 від 23.02.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України. В тексті даної постанови зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 245288, 29.01.2018 року о 09-05 годині, в м. Сєвєродонецьку, по Ш. Будівельників, в районі АГЗП «МТК», ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «SOUEAST», д.н.з. НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВВС №042871, виданого 23.08.2007 року, транспортний засіб марки «SOUEAST» моделі «DN7160E3» реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_1.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК №178570, виданого 10.01.2018 року, транспортний засіб марки «Iveco» моделі «Otoyol М29» реєстраційний номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_3.

У відповідності до копії висновку експерта №09/18 про оцінку транспортного засобу від 13.03.2018 року ринкова вартість автомобіля Soueast Lioncel 1.6і, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) LDNE4LNE860109088 на дату оцінки складає 119065 (сто дев'ятнадцять тисяч шістдесят п'ять) гри. 42 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Soueast Lioncel 1.6і, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) LDNE4LNE860109088 на дату оцінки з урахуванням ПДВ становить 31037 (тридцять одна тисяча тридцять сім) грн. 06 коп.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім того, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Аналізуючи викладене, вбачається, що внаслідок дій відповідача позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 31037,06 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінює у 1000 грн. Вказані розміри матеріальної та моральної шкоди визнані відповідачем.

У відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, та враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20.07.2018 року. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії ЕМ №161810, виданий 18.04.2000 року Білокуракінським РВ УМВС України в Луганській області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_5, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, (паспорт серії ЕМ №761752, виданий 04.10.2000 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України у Луганській області), матеріальну шкоду в розмірі 31037 грн. 06 коп. (тридцять одна тисяча тридцять сім гривень шість копійок) та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії ЕМ №161810, виданий 18.04.2000 року Білокуракінським РВ УМВС України в Луганській області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_5, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, (паспорт серії ЕМ №761752, виданий 04.10.2000 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України у Луганській області), сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель