Справа № 510/1830/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_1 та його іпн; копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_2 та його іпн; копії свідоцтв про народження ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померлої 19.03.2014р., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6, померлої 04.11.2003р., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлого 12.10.2010 року, копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, довідка Орлівської сільської ради від 12.06.2018р., копія заповіту ОСОБА_5 на імя онука ОСОБА_2, складеного 07.04.2003 року, довідка Орлівської сільської ради від 12.06.2018р., копія заповіту ОСОБА_6 на імя ОСОБА_4, складеного 26.06.1998 року, довідка Орлівської сільської ради від 17.08.2018р., копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №669414 від 24.01.2008 року, копія сертифікату про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ № 05496 від 10.02.2003р., дві постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.07.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його бабусі ОСОБА_5 належало:

-земельна ділянка загальною площею 2,16 га., (із кадастровими номерами: :01:001:0434, :01:005:0736), розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 669414 від 24.01.2008р.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прикордонник» с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 05496 від 10.02.2003 р.

На випадок смерті ОСОБА_5 розпорядилась належним їй майном, 07.04.2003 року залишила заповіт на ім`я свого онука ОСОБА_2, відповідача у справі, якому заповідала усе своє майно, що належатиме їй за життя, 19.03.2014р. - померла.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, відповідач ОСОБА_2 (як спадкоємець за заповітом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не здійснив, насамперед він відмовився від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_1, позивача у справі. Враховуючи вищенаведене, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, спадкоємців першої, другої, третьої, четвертої черги за законом після смерті бабці ОСОБА_5 відсутні.

Разом із тим, відповідно до ст. 1266 ч.1 Цивільного кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, враховуючи відмову від прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 та відсутність спадкоємців за законом, визначених у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України, є її онук ОСОБА_1, позивач у справі. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, позивач (як спадкоємець першої черги за законом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою (а.с.17). Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_5, в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.07.2018р., а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майновий пай і земельну ділянку, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач спадщину не прийняв та не заперечував, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я, з урахуванням відсутності інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця, визначених у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги за законом, на підставі ст. 1266 ч.1 Цивільного кодексу України.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач на момент смерті ОСОБА_5, мешкав разом із нею, після її смерті позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отже в порядку ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_5 було втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які позивач не зміг надати нотаріусу, а на підставі копій цих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі копій правовстановлюючих документів на спадкове майно також не можливо оформити спадщину, таким чином, позивач не в змозі отримати дублікати державного акту на земельну ділянку і свідоцтва на майновий пай, про що нотаріусом було винесено вмотивовані постанови від 18.07.2018 р., у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказані земельну ділянку і майновий пай, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1265, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

-земельну ділянку загальною площею 2,16 га., (із кадастровими номерами: :01:001:0434, :01:005:0736), розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 669414 від 24.01.2008р.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прикордонник» с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 05496 від 10.02.2003 р.,

після смерті ОСОБА_5, померлої 19.03.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков