Справа № 615/408/16-ц
Провадження № 2/615/17/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В провадження Валківського районного суду Харківської області 22.03.2016 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, яке, на думку позивача, придбано сторонами за спільні кошти та належить їм на праві спільної сумісної власності, що є підставою для визнання за нею право власності на 1/2 частину зазначеного в позові майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2016 року позовну заяву передано для розгляду в моє провадження.

В цей же день у відповідності до ч.3 ст.122 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Разом з позовом 22.03.2016 року надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт та заборонити відчуження в будь-який спосіб зазначеного вище майна, посилаючись на те, що спірне майно на даний час перебуває в користуванні відповідача, а позивач же, як власник спільного сумісного майна подружжя, позбавлений доступу до нього. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, що свідчить про те, що він будь-якими шляхами ухиляється від фінансової допомоги своїм дітям та поділу спільного майна.

24.03.2016 року позивач подала уточнену заяву про забезпечення позову аналогічного характеру, зі змісту якої остання погрожувала, що в разі ігнорування даної заяви про забезпечення позову, вона буде вимушена звернутись зі скаргою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, після чого суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що мною розцінено, як тиск на суддю зі сторони позивача, про що повідомлено в цей же день голову суду у відповідності до чинного на той час законодавства.

Згідно роз'яснень Верховного Суд України у п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 згаданої Постанови).

Слід відзначити, що у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ре-комендовано судам, оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, згідно зі ст. 119 ЦПК вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання (п.23 зазначеної Постанови).

06.04.2016 року до суду надійшли відомості адресно-довідкового бюро про зареєстроване місце проживання відповідача у Валківському районі.

Але враховуючи, що позовна заява зовсім не містила відомостей про перебування сторін у шлюбі, а також щодо періоду та підстав набуття права власності на зазначене у позові майно та наявність правовстановлюючих документів про віднесення цього майна до спільної власності, в тому числі наявного на час припинення спільного ведення господарства та його дійсної вартості на час розгляду справи, що має значення для визначення ціни позову, позовна заява відповідно до положень ст.121 ЦПК України залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, позаяк подана без додержання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України.

20.04.2016 року ОСОБА_1 подала до суду заяву з вимогою про відкриття провадження у справі, де лише надала оцінку в її розумінні вимогам ЦПК України, не усунувши зазначені в ухвалі суду недоліки. До заяви додала аналогічну заяву про забезпечення позову з додатковими, на її думку, поясненнями щодо продажу відповідачем спільного майна.

З урахуванням ст.8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час предявлення позову, 21.04.2016 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено у відкрите судове засідання на 28.04.2016 року.

Крім того, на підставі ухвали суду від 21.04.2016 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову, оскільки вона не містила відомостей, які б свідчили, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, в тому числі не зазначено докази щодо належності вказаного в заяві майна відповідачу чи іншим особам, права яких можуть бути порушені в звязку з із застосуванням відповідних заходів.

28.04.2016 року позивач повторно подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт та заборонити відчуження в будь-який спосіб зазначеного вище незавершеного будівництвом житлового будинку та лише трьох транспортних засобів із раніше заявлених, стосовно яких надала правовстановлюючі документи.

В цей же день позивач подала заяву про витребування з відповідних органів інформації та належним чином завірених копій документів про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, реєстрації на території України нерухомого майна, підстав набуття та відчуження транспортних засобів відповідачем за період з 1998 року по 2016 рік, а також щодо незавершеного будівництвом будинку.

В судовому засіданні 28.04.2016 року за участі представника позивача адвоката ОСОБА_3 задоволено вказані заяви позивача, за винятком вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту, що може позбавити права власника майна володіти та користуватися ним.

В цей же день ухвала суду вручена позивачу для звернення до реєстраційної служби та відділу ДВС Валківського РУЮ Харківської області для виконання, але інформація про її виконання до теперішнього часу до суду не надходила.

За клопотанням представника позивача судовий розгляд відкладено до 03.06.2016 року в звязку з необхідністю отримання заявленої інформації.

23.05.2016 року відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», в якій просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право приватної власності на автобус марки БАЗ, р.н. НОМЕР_1, та автомобіль НОМЕР_2, право власності яких зареєстровано за позивачем.

В поданій 23.05.2016 року разом із зустрічним позовом заяві про забезпечення позову відповідач просив накласти арешт на транспортні засоби, право власності яких зареєстровано за позивачем, посилаючись на те, що остання терміново намагається продати зазначені транспортні засоби без його участі шляхом видачі покупцям довіреності на розпорядження транспортними засобами, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду. При цьому надав правовстановлюючі документи на відповідне майно.

В судове засідання 03.06.2016 року позивач та її представник не зявилися, посилаючись на неможливість розгляду справи за відсутності документів, на яких ґрунтується правова позиція позивача.

Разом з тим, в судовому засіданні долучено відповіді державних установ на виконання ухвали суду від 28.04.2016 року, з яких слідує про відсутність державної реєстрації будь-якого нерухомого майна на імя відповідача, а заявлені в позові транспортні засоби належать позивачу або зняті з реєстрації ще до розірвання шлюбу між сторонами.

Крім того, за клопотанням представника відповідача адвоката ОСОБА_4 задоволено заяву про забезпечення доказів шляхом витребування з відповідних органів інформації щодо реєстрації транспортних засобів на імя позивача із зазначенням підстав набуття та їх відчуження в період з 20.06.1998 року по 18.12.2015 рік, посилаючись на необхідність підтвердження обґрунтованості його позовних вимог та обставин, що мають істотне значення для справи.

15.08.2016 року позивач повторно подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт та заборонити відчуження в будь-який спосіб незавершеного будівництвом житлового будинку та рухомого і нерухомого майна, яке знаходиться у власності відповідача, придбане ним за період перебування в шлюбі з 20.06.1998 року по 18.12.2015 року, надавши копію Технічного паспорту на будинок за двома адресами. Наполягала, що існує велика ймовірність відчуження відповідачем цього майна на користь третіх осіб, що його дії свідчать про реальну мету в цих намірах.

В цей же день 15.08.2016 року позивач подала заяву про витребування з відповідних органів інформації щодо належності земельних ділянок, надання дозволу на розробку проектів земельних ділянок, щодо виготовлення будівельного паспорту на житлові будинки, що знаходяться на земельних ділянках та введення їх в експлуатацію.

В судовому засіданні 15.08.2016 року з урахуванням думки сторін, зустрічну позовну заяву обєднано з первісним позовом, а також задоволено вказані заяви позивача, за винятком вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту, що може позбавити права власника майна володіти та користуватися ним, заборонено відчуження у будь-який спосіб рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу. Крім того, задоволено уточнену заяву представника відповідача про забезпечення доказів.

Позивачем після судового засідання 15.08.2016 року було отримано ухвалу суду про забезпечення позову для звернення до виконання, але інформація про її виконання до суду до теперішнього часу знову не надходила.

На виконання ухвали суду надано інформацію, що заявлені в зустрічному позові транспортні засоби належать позивачу, а інформація щодо обєктів будівництва за вказаними позивачем адресами, відсутня.

Наступні судові засідання не відбулися за клопотаннями сторін. При цьому, 26.01.2017 року, 04.05.2017 року, 29.06.2017 року судом направлялися розяснення позивачу, яка не повідомила про причини неявки, про її обовязкову явку в судове засідання та наслідки повторної неявки згідно ч.3 ст.169 ЦПК України.

За весь період судове засідання відбулося за участю сторін лише один раз 09.02.2017 року, розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача для ознайомлення з матеріалами справи. При цьому частково задоволено заяву відповідача про забезпечення позову, заборонено відчуження у будь-яких спосіб рухомого майна, яке належить на праві власності позивачу. Копію ухвали суду сторони отримали в цей же день, але інформація про її виконання до суду не надходила.

31.07.2017 року позивач подала клопотання про відкладення розгляду справи на два місяці для заміни адвоката ОСОБА_3, який фактично залишив її без юридичної допомоги під час складної справи про розподіл спільного майна з великим обсягом. Вказала, що не має можливості самостійно захищати свої права та інтереси. Крім того, просила надати можливість для ознайомлення з матеріалами справи. З урахуванням думки представника відповідача клопотання задоволено частково, судовий розгляд відкладено до 31.08.2017 року.

31.08.2017 року позивач перед початком судового засідання подала заяву про забезпечення доказів, зі змісту якої вважає необхідним отримати інформацію про розмір доходів відповідача в період шлюбу, а також фактичного розшуку та підтвердження наявності нерухомого майна, оскільки має наміри включити їх до переліку, що підлягає поділу між подружжям. Вважає дану інформацію суттєвою, позаяк після її отримання має намір уточнити позовні вимоги в частині майна, яке підлягає поділу. До отримання витребуваної інформації та доказів просила розгляд справи відкласти. При цьому заява містить пять вимог, хоча судовий збір сплачено лише за одну. На підтвердження неможливості отримати інформацію іншим шляхом позивач надала копії адвокатських запитів з цих питань від 23.08.2017 року.

В судовому засіданні 31.08.2017 року залучено до участі у справі представника позивача адвоката ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги. Крім того, позивачу та його представнику черговий раз розяснено положення ст.60 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час предявлення позову) щодо надання доказів сторонами та задоволення судом клопотання у відповідності до ст.143 цього Кодексу лише за наявності відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

З урахуванням вимог ч.4 ст.10 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час предявлення позову) з метою сприяння всебічному та повному зясуванню обставин справи та здійсненню сторонами своїх прав і обовязків судом неодноразово розяснювалося позивачу про необхідність викладення обставин щодо періоду та підстав набуття права власності на зазначене у позові майно та наявність правовстановлюючих документів про віднесення цього майна до спільної власності, в тому числі наявного на час припинення спільного ведення господарства та його дійсної вартості на час розгляду справи, що має суттєве значення для вирішення справи по суті.

Судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача для отримання відповідей на його адвокатські запити, а також для ознайомлення відповідача та його представника із заявленим клопотанням та доданими до нього матеріалами.

07.09.2017 року перед початком судового засідання позивач надала уточнену заяву про забезпечення доказів, посилаючись на те, що відповіді та необхідні докази на її адресу згідно запитів адвоката не надійшли. При цьому надала копії адвокатських запитів від 01.09.2017 року.

В цей же час подала заяву про уточнення заяви про забезпечення доказів, за змістом якої фактично змінила одну із осіб, у якої слідує витребувати докази, а також заперечення на зустрічну позовну заяву з додатковими доказами та заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати за нею право власності на майно, набуте подружжям (придбане за спільні кошти подружжя), а саме на 1/2 частину транспортних засобів, доходів (грошових коштів), отриманих відповідачем від продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СХІДАВТОТРАНС ПЛЮС» (), доходів, отриманих відповідачем від здійснення підприємницької діяльності за період жовтень 2000 року грудень 2015 року, доходів, отриманих відповідачем від продажу житлового будинку, від продажу 15.04.2016 року на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_3, та стягнути з відповідача на користь позивача відповідні грошові кошти в розмірі ? від суми отриманих відповідачем вище, зазначивши, що сума стягнення в цій частині позовних вимог буде уточнена після отримання інформації з відповідних установ, які здійснювали державну реєстрацію угод.

11.09.2017 року перед початком судового засідання позивач надала заяву про залучення письмових доказів про неможливість отримання нею особисто доказів у справі, а саме копії адвокатських запитів.

22.09.2017 року до суду надійшли заперечення представника відповідача проти задоволення заяви про забезпечення доказів через її непідготовленість, безпідставність, необґрунтованість та незаконність, оскільки судом вже задовольнялися аналогічні звернення по справі та витребування інформації. Вказав, що позивач та її представник самостійно навіть не намагаються витребувати зазначену в заяві інформацію, що можна розцінювати тільки як бажання затягнути і так вже довготривалий процес розгляду справи. Крім того, на думку представника відповідача, доходи останнього, частка в статутному капіталі та житловий будинок не є предметом спору по даній справі, тому підстави витребування щодо них інформації відсутні.

02.10.2017 року перед початком судового засідання позивач подала заяву про залучення додаткових доказів, в якій одночасно просила залишити без розгляду раніше подану заяву про забезпечення доказів, а також подала заяву з додатковими доказами на підтвердження неможливості отримання доказів особисто із РСЦ МВС у Харківській області.

02.11.2017 року позивач перед початком судового засідання надала заяву про залучення до справи доказів та уточнення заяви про витребування доказів разом з додатковими доказами, але судове засідання не відбулося за клопотанням представника відповідача та необхідністю ознайомлення відповідачем із заявленими позивачем клопотаннями з додатковими доказами.

28.11.2017 року перед початком судового засідання позивач подала заяву про залучення до справи додаткових доказів, в якій одночасно просила залишити без розгляду раніше подану заяву про забезпечення доказів.

В цей же час подала клопотання про забезпечення розумного строку розгляду справи, посилаючись на грубі та свідомі порушення суддею вимог процесуального Закону, що обмежує право позивача на доступ до правосуддя в межах розумного строку, оскільки представник відповідача неодноразово ігнорує явку в судове засідання, в звязку з чим суд, здійснюючи правосуддя, повинен реагувати у встановлений процесуальним законом спосіб та не надавати перевагу жодній із сторін, зокрема, в частині забезпечення комфортного вибору дати та часу розгляду справи. Вважає, що саме через неявку представника відповідача судом не розглянуті заяви про забезпечення та витребування доказів, без отримання яких взагалі судовий розгляд неможливий. Просила вжити до відповідача всіх процесуальних заходів з метою уникнення невмотивованого та неоправданого відкладення розгляду справи та порушення прав позивача на судовий розгляд.

Одночасно позивач подала до суду заяву про витребування додаткових доказів інвентаризаційної справи на житловий будинок для усунення суперечностей, що містяться в офіційних джерелах, унеможливлюють правильне встановлення фактичних обставин у цивільній справі та як результат можуть мати наслідок необґрунтованої та формальної відмови у позові.

Копія заяви про збільшення позовних вимог, додаткових доказів та заяв про забезпечення доказів з уточненнями неодноразово надсилались відповідачу рекомендованим повідомленням, але ним не отримані. Згідно довідки Укрпошти повернуто до суду за закінченням терміну зберігання, а 08.12.2017 року тому, що відповідач за зазначеною адресою вже не проживає. В судове засідання відповідач не зявився.

15.12.2017 року набрав законної чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

З урахуванням п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року на підставі ухвали суду від 18.12.2017 року судовий розгляд цивільної справи продовжено за правилами цього Кодексу. Підготовче судове засідання відкладено на 17.01.2018 року з метою надання сторонам часу для виконання ними вимог ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року. За згодою сторін копія заяви про збільшення позовних вимог, додаткових доказів та заяв про забезпечення доказів вручено представнику відповідача для вручення відповідачу та за його клопотанням надано можливість для ознайомлення з матеріалами справи.

При цьому до початку судового засідання представником відповідача надано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якому просив відмовити в задоволенні збільшених позовних вимог повністю, оскільки жоден із транспортних засобів на початок виникнення спору за сторонами не зареєстрований, відповідач лише виключений із переліку засновників підприємства, тому ніякої компенсації не отримував, всі отримані ним доходи за час шлюбу витрачалися виключно на утримання сімї, а житловий будинок збудований виключно за кошти батька, тим більше, що право власності на нього було зареєстровано вже після розірвання шлюбу. Грошові кошти, виручені від продажу автомобіля ОСОБА_6, витрачені на погашення заборгованості по кредитному траншу.

Позивач надала клопотання з проханням письмові заперечення від 07.09.2017 року вважати відзивом на зустрічну позовну заяву, а також подала клопотання про залучення до справи письмових доказів та зобовязання учасника справи надати відповідь на запитання, поставлені в заяві від 02.01.2018 року та клопотання про витребування доказів аналогічного характеру, що раніше заявлене, оформлене у відповідності до ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, з додатковими доказами, надавши проект ухвали суду в редакції позивача. При цьому, посилаючись на ч.5 ст.198 ЦПК України, просила оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до отримання витребуваних інформації та доказів.

06.02.2018 року позивач подала клопотання про здійснення виклику відповідача шляхом надсилання йому судового виклику за новою адресою місця проживання та за адресою місця роботи, а також подала клопотання про вжиття до нього та його представника заходів процесуального примусу, визначених передбачених ст.ст.12,44,143,148 ЦПК України. Одночасно позивач подала відповідь на відзив відповідача з додатковими доказами.

14.02.2018 року відповідач подав заяву про надання відомостей на запитання позивача відповідно до приписів ч.4 ст.94 ЦПК України.

15.02.2018 року позивач подала клопотання про залучення до справи додаткових доказів та про зобовязання надати відповіді в порядку ст.93 ЦПК України.

Судове засідання 01.03.2018 року не відбулося за клопотаннями представників позивача та відповідача через неможливість прибути в звязку із складними погодними умовами.

В судовому засіданні 29.03.2018 року зясовано, що відповідач змінив зареєстроване місце проживання, що позбавило суд можливості належним чином повідомити про дату, час та місце судового засідання, в звязку з чим відкладено судовий розгляд та направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. При цьому в судовому засіданні позивач вказала, що давно знала, що відповідач змінив місце проживання, але раніше суду не повідомила.

20.04.2018 року надійшли відомості про реєстрацію місця проживання відповідача в м. Харкові, в звязку з чим судовий виклик на 15.05.2018 року направлено останньому за вказаною адресою. При цьому сторонам розяснено, що обставини, які у відповідності до ст.ст.27,30 ЦПК України були підставою для підсудності справи Валківському районному суду Харківської області змінилися (відповідач змінив місце проживання, а в збільшених позовних вимогах - відсутній позов з приводу нерухомого майна, що є виключною підсудністю), тому сторони мають право заявити клопотання про передачу справи на розгляд іншому суду, до територіальної юрисдикції якого вона належить, що позбавить учасників судового розгляду необхідності витрат на проїзд в судове засідання з м. Харкова.

15.05.2018 року належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача просив розгляд справи проводити за його відсутності через зайнятість в іншому суді м. Харкова, вирішення питання щодо направлення справи за місцем реєстрації відповідача залишив на розсуд суду.

Позивач та його представник заперечували проти направлення справи за місцем реєстрації відповідача в м. Харків, але наполягали на обовязковій явці його в судове засідання.

Сторонам було розяснено положення ч.4 ст.223 ЦПК України, яка передбачає вирішення справи на підставі наявних в ній даних чи доказів лише у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, в звязку з чим відкладено розгляд справи на 18.06.2018 року для належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Але судовий розгляд не відбувся, оскільки напередодні 12.06.2018 року представник позивача подала заяву про відвід в даній цивільній справі судді Токмакової А.П., в задоволенні якої ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 20.06.2018 року під головуванням судді Логвінова А.О. відмовлено, оскільки наведені представником позивача за первісним позовом ОСОБА_5 доводи зводяться по суті до незгоди з процесуальними діями судді та дані мотиви не можуть бути підставою для відводу.

02.08.2018 року ОСОБА_1 знову заявила головуючому судді Токмаковій А.П. відвід, в задоволенні якого відмовлено на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 14.09.2018 року під головуванням судді Товстолужського О.В.

При цьому судом встановлено, що ухвала суду про відмову в задоволенні відводу від 20.06.2018 року містить вичерпні посилання на норми чинного ЦПК України, які регулюють підстави для відводу судді. Посилаючись на обставини, що викладені в заяві про відвід, ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до Вищої ради правосуддя та наполягала на внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації з тих самих підстав, на які посилалась у скарзі, тим самим створивши самостійно ті самі умови, які на думку позивача, і викликають упередженість та необєктивність з боку судді під час розгляду цивільного спору. В даному випадку подача скарг та заяв стосовно судді до компетентних органів не може свідчити про необєктивність та неупередженість судді при розгляді ним справи по суті.

Крім того, з 16.08.2017 року в провадженні судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. перебувала цивільна справа №615/996/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДАВТОТРАНС ПЛЮС», ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які на думку позивача, відносяться до придбаного сторонами за спільні кошти в період шлюбу майна, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Східавтотранс Плюс» та виданих уповноваженим органом на їх підтвердження свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 11.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено наявність реальних обставин, які б свідчили про укладення договорів, про визнання недійсними яких заявлено позов.

При цьому відмовлено в задоволенні численних заяв про забезпечення доказів, зі змісту яких позивач вважав необхідним витребувати в уповноваженого органу та відповідачів засвідчені належним чином копії документів: договорів купівлі-продажу зазначених транспортних засобів, укладених між відповідачами, та свідоцтв про їх реєстрацію; а також документів, що підтверджують проведений розрахунок за Договорами купівлі-продажу транспортних засобів, не довівши в судовому засіданні існування таких доказів та неможливість їх отримати самостійно.

Враховуючи, що в двох зазначених вище цивільних справах приймали участь одні і ті ж сторони та їх представники, за обоюдним клопотанням судовий розгляд у цивільних справах призначався на одну дату, тому якщо підстави відкладення в одній справі не дозволяли проводити судовий розгляд в іншій справі, сторони вважали недоцільним проведення фіксації судового засідання у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

З урахуванням положень ч.5 ст.12 ЦПК України суддею неодноразово розяснювалися позивачу її права та обовязки, а також наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій з метою сприяння здійсненню її прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вважаю, що мною, як головуючим у справах, приймалися всі передбачені цивільно-процесуальним законом заходи щодо розгляду справ протягом встановленого законом строку з дотриманням прав всіх учасників судового розгляду. Разом з тим, дії позивача та його представника свідчать про спрямованість на затягування та перешкоджання розгляду справи з метою приховання подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або спору, який має очевидно штучний характер.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у цивільній справі №615/996/17 суддя Токмакова А.П. висловила своє внутрішнє переконання, що дає прямі підстави позивачу мати сумніви в об'єктивності судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Враховуючи вимоги ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка передбачає право сторін на справедливий, незалежний і безсторонній суд, з метою уникнення у сторін сумнівів щодо обєктивності та неупередженості суду, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст.36,39,40,260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Самовідвід судді Токмакової А.П. задовольнити.

Цивільну справу № 615/408/16-ц передати до канцелярії Валківського районного суду Харківської області для передачі іншому судді, визначеному в порядку ст.14 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя А.П. Токмакова