Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11.10.2018 Справа №607/15976/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою № 101, що знаходиться по вул. Київська, 14 в м. Тернополі.

ОСОБА_1 обгрунтовує позов тим, що йому на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Київська, 14/101. 28 березня 1994 року за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_2 Протягом останніх семи років відповідач не проживає у даній квартирі, її речі та майно відсутні, оплату за комунальні та інші послуги не вносить. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді від 17 серпня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2018 року, а ухвалою суду від 24 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 11 жовтня 2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, з підстав викладених в ньому, зазначивши при цьому, що його дочка ОСОБА_2 за місцем реєстрації фактично не проживає з 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні обставини.

Із свідоцтва про право власності на квартиру від 06 березня 2002 року, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради заступником міського голови керуючим справами виконавчого комітету Тернопільської міської ради та технічного паспорта, виготовленого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 25 січня 2002 року на квартиру АДРЕСА_2, встановлено, що ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_3. Зазначена квартира зареєстрована в міському бюро технічної інвентаризації за реєстром № 48139.

Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Із довідки ТзОВ «СОВР-1» за № 1393 від 15 серпня 2018 року слідує, що за адресою: вул. Київська, 14/101 в м. Тернополі зареєстрована сімя, яка складається з двох чоловік, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16 серпня 2018 року слідує, що ОСОБА_2 з 2011 року не проживає за місцем реєстрації - по вул. Київська, 14/101.

15 серпня 2018 року комісією в складі головного інженера ОСОБА_5, майстра дільниці ОСОБА_6 в присутності мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 складено акт про те, що ОСОБА_2 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_7, але не проживає, про що засвідчили свідки-сусіди: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Той факт, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3П та ОСОБА_4, які вказали, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2011 року по теперішній час.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог статті 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Положенням ст. 405 ЦК України передбачено, шо члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_9, однак з 2015 року за вказаною адресою не проживає, будь-яких доказів про поважність причин її відсутності у вказаному житлі немає, реєстрація в квартирі призводить до додаткових фінансових витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1, а тому його право підлягає поновленню шляхом задоволення позову.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 72, 150 ЖК Української РСР, ст.ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. Київська, 14/101, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. Київська, 14/101) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою № 101 в будинку № 14 по вул. Київська в м. Тернополі.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. Київська, 14/101) в користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. Київська, 14/101, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок понесеного судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_7

Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_7