Провадження № 2/727/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

за участю представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3 посилаючись на те, що 11.03.2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір позики, згідно з яким він 11.03.2012 року передав відповідачу ОСОБА_6 9000 доларів США для придбання будівельних матеріалів для будинку, який знаходиться по вулиці Боднарюків, 6 в с. Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області, про що відповідачем ОСОБА_6 було власноручно складено розписку.

Стверджує, що він виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, передавши позичальнику готівкою кошти в сумі 9000 доларів США, що підтверджується підписом відповідача ОСОБА_6 у розписці.

Вказує, що розпискою передбачено, що ОСОБА_6 зобовязується повернути йому отриману позику на пізніше 30.10.2017 року, однак станом на 21.12.2017 року жодних коштів йому повернуто не було, незважаючи на його неодноразові усні звернення із вимогою про погашення заборгованості.

Зазначає, що на момент отримання коштів ОСОБА_6 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, яка за його словами в усній формі висловила свою згоду на укладення вказаного договору позики, оскільки будівельні матеріали потрібні були для будинку, який вони разом будували.

Виникнення заборгованості та зобовязань щодо набутого у спільну власність майна покладає обовязки на подружжя щодо погашення цієї позики.

Позивач стверджує, що оскільки за договором позики позикодавець передає позичальникові грошові кошти у власність, а останні, згідно з вимогами ст.60 СК України, стають обєктом спільної сумісної власності, то настає солідарна відповідальність у цих правовідносинах.

Згідно з відомостей НБУ офіційний курс гривні щодо 100 доларів США станом на 21.12.2017 року становить 2786,0871 грн., то сума позики, яку повинні повернути відповідачі становить 250740,00 грн.

На основі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в сумі 9000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.12.2017 року становить суму 250740,00 грн. та судовий збір в сумі 2507,40 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач вказав, що з ОСОБА_6 він знайомий з 2010 року. Йому відомо, що відповідач будувався. З дружиною відповідача він не знайомий і раніше її не бачив. Він продав в 2007 році квартиру по вулиці Чапаєва м.Чернівці, тому гроші в нього були. Відповідач ОСОБА_6 працює за кордоном в ОСОБА_7 Федерації і привозить кожні півроку приблизно 10000 доларів США. Відповідач йому повідомив, що приїде перед Новим роком. Він йому вже раніше позичав кошти в сумі 3000 доларів США. Відповідач ОСОБА_6 говорив, що в нього є будинок та кошти йому потрібні для будівництва цього будинку. Відповідач в березні 2012 року написав розписку на суму 9000 доларів США, які повинен був повернути в жовтні 2017 року. Він по телефону запитав відповідача, коли він поверне йому кошти. Вони домовились про укладення додаткової угоди від 31.08.2017 року, яку відповідач написав та передав поїздом «Чернівці-Москва». Йому не було відомо, що у відповідача є квартира в м. Чернівці. Він не звертався до суду з клопотанням про забезпечення позову. Про дружину відповідача жодних розмов не було. Просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, зазначених в заяві про визнання позову та в письмових поясненнях. Доповнила, що на розгляді в Кіцманському районному суді Чернівецької області знаходиться позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права власності на будівельні матеріали, тому відповідач хоче, щоб вказані витрати вони з ОСОБА_3 несли пополам. Гроші він не повернув. На даний час він знаходиться на сезонній роботі в ОСОБА_7 Федерації.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вважали, що вказаний позов є штучним і розписка також є штучна. Вона з позивачем не знайома. А також не була обізнана про розписку. В березні 2012 року відповідач ОСОБА_6 ні в кого гроші не позичав, оскільки гарно заробляв в ОСОБА_7 Федерації, являючись громадянином ОСОБА_7 Федерації. Відповідач працював не на сезонних роботах, а в нього в ОСОБА_7 Федерації є своя фірма. Вона також неодноразово їхала в Москву та перевозила додому гроші, які передавав через інших людей їй чоловік. Вона також працювала в ОСОБА_7 Федерації чотири роки, а її батько працював там два роки. Всі ці кошти йшли в сімейний бюджет. В 2010 році відповідач придбав новий джип. В період, коли була написана розписка, вона знаходилась на лікуванні в онкологічній лікарні. Відповідача фактично не було в Україні на той час, коли була написана розписка. Крім цього, зазначеної в розписці вулиці Боднарюків взагалі не існує, є лише урочище. З 2003 року вулиця перейменована на вулицю Польова. Ствердила, що у них з відповідачем було достатньо коштів для будівництва. До середини 2010 року закінчились будівельні роботи і будинок був фактично побудований, там було все, і плитка, і сантехніка. В період, зазначений в розписці, будівельні роботи не проводились. Будівництво будинку проводилось за спільні кошти сімї, було витрачено приблизно 50000 доларів США. Просили відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї коштів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 11.03.2012 року позичив у позивача ОСОБА_5 гроші в сумі 9000 доларів США, вказані кошти відповідач зобовязувався повернути в строк до 30 жовтня 2017 року, що підтверджується копією та оригіналом розписки ОСОБА_6 (а.с.7, 140).

Відповідно до додаткової угоди від 31.08.2017 року до договору позики від 11.03.2012 року (а.с.18, 141), відповідач ОСОБА_6 зобовязався повернути кошти в сумі 9000 доларів США до 30.10.2017 року. Місцем виконання зобовязання є адреса позивача ОСОБА_5 вулиця Бульвар Героїв Сталінграду (на даний час ОСОБА_8 Крут), 4/33 м. Чернівці.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таку правову позицію Верховний Суд України висловив в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном у відповідності до ч. 1 ст. 190 ЦК України мається на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Отже, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_6, перебуваючи в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, позичив у позивача ОСОБА_5 гроші в сумі 9000 доларів США.

Як вбачається з копії розписки від 11.03.2012 року (а.с.7) відповідач ОСОБА_6 позичив кошти на будівельні матеріали для будинку, який розташований в с. Стрілецький Кут, Боднарюки.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_6 про те, що вказані кошти були використані в інтересах сімї, оскільки в розписці не зазначено повну адресу будинку, також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт придбання будівельних матеріалів для будинку саме в цей період, їхня вартість та кількість, а також відсутні докази про те, що за рахунок саме позичених відповідачем ОСОБА_6 у позивача ОСОБА_5 коштів відбувалась купівля будівельних матеріалів.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_3 не давала згоду на укладення договору позики та не знала про існування боргу за договорами позики, що також підтверджується поясненнями позивача, який пояснив суду, що про дружину відповідача жодних розмов не було і з дружиною відповідача він не знайомий та до суду її не бачив. З окремими вимогами до неї не звертався.

Крім того, на момент написання розписки, а саме: 11.03.2012 року, відповідачка ОСОБА_3 в період з 21.02.2012 року по 28.03.2012 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією виписки №957 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 28.03.2012 року (а.с.129).

Таким чином, суд вважає, що оскільки кошти позичались відповідачем ОСОБА_6 без згоди відповідачки ОСОБА_3 та докази про те, що вони використовувались в інтересах сімї відсутні, тому в задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 належить відмовити.

Поряд з цим, суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника про те, що розписку написано відповідачем ОСОБА_6 штучно після подання нею позову до Кіцманського районного суду Чернівецької області, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 9000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.12.2017 року становить суму 250740,00 грн., задовольнивши частково позовні вимоги.

Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з відповідача ОСОБА_6 необхідно стягнути на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2507,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.2).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 190, 524, 526, 530, 533, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.61, 65 СК України, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі 9000 (девять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.12.2017 року еквівалентно сумі 250740,00 (двісті пятдесят тисяч сімсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5 сплачену суму судового збору в розмірі 2507 (дві тисячі пятсот сім) гривень 40 (сорок) копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 17 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ: