Справа № 618/1014/18
Провадження № 4-с/618/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Рябоконь Є. А., за участю секретаря судового засідання - Кучеренко О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна справу № 618/1014/18, провадження № 4-с/618/1/18 за скаргою ОСОБА_1, яка проживає за адресою: 62712, Харківська область, Дворічанський район, с. Тополі, вул. Приозерна, буд. 12, на дії та бездіяльність державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, які полягають у невирішенні питанння про зняття арешту з усього нерухомого майна скаржниці, в якій вона просить: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 та скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця № 954 від 03.08.2008, на все нерухоме майно ОСОБА_1

В обґрунтування своїх вимог скаржниця зазначила, що згідно виконавчого листа Дворічанського районного суду Харківської області № 2-166/07 від 05.02.2008 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнено заборгованість в розмірі 23314 грн. В рамках виконання зазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця Мітєльової В. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 954 від 03.08.2008 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 Боржником за виконавчим листом № 2-166/71 від 05.02.2008 скаржницею у вказаній справі ОСОБА_1 сплачена вся сума заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями. Але, за результатами звернення до Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області із заявою про зняття арешту з майна їй було відмовлено у вчиненні відповідної дії, оскільки 30.06.2011 виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв»язку з відсутністю у боржника майна, підлягаючого опису та вилученню в межах суми стягнення. Таким чином, оскільки наразі боржник ОСОБА_1 не має заборгованості і згідно з листом Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області № 5843/20-43 від 24.09.2018 виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1, на виконанні у Дворічанському РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області відсутні, просить скасувати арешт, накладений на все її майно.

У судове засідання скаржниця ОСОБА_1 не з»явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала вимоги своєї скарги, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, надавши до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог скарги, оскільки заборгованість боржником ОСОБА_1 відшкодована їй в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Начальник Дворічанськоого РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без участі представника Дворічанськоого РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області.

Суд, дослідивши доводи скарги та письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог з наступник підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 448, ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так, згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакціїї Закону від 21.04.1999 з наступними змінами) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи по судовим рішенням можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Пункт 3 частини 2 статті 57 цього Закону передбачає, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частини 2 та 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до ст. 82 зазначеного Закону України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом.

Під час розгляду скарги встановлено, що на виконанні у Дворічанському РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-166/07, виданого 05.02.2008 Дворічанським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 23314 грн.

03.08.2008 постановою державного виконавця Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області було накладено арешт на нерухоме майно скаржника (невизначене майно, все майно) та оголошено заборону на його відчуження.

Як вбачається з листа Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області № 5843/20-43 від 24.09.2018, станом на 24.09.2018 виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1, на виконанні у Дворічанському РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області відсутні. 30.06.2011 виконавчий лист був повернутий без виконання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв»язку з відсутністю у боржника майна, підлягаючого опису та вилученню в межах суми стягнення. Строк завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, а отже, виконавче провадження знищено. На виконання виконавчий лист більше не надходив.

Згідно з письмовою заявою стягувача ОСОБА_3 від 09.10.2018, наданою до суду, заборгованість боржником ОСОБА_1 відшкодована їй в повному обсязі. Про даний факт також свідчать світлокопії квитанцій про переказ грошових коштів, долучених ОСОБА_1 до поданої скарги.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що скаржниця ОСОБА_1 станом на день розгляду скарги не має боргових зобовязань перед стягувачем ОСОБА_3, відносно неї відсутні відкриті виконавчі провадження, проте витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна свідчить про існування обтяжень на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1, у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначене дає суду підстави для зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 03.08.2008, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна за № 7790397 від 22.08.2008 та № 8910909 від 24.07.2009.

Стосовно решти вимог скарги щодо протиправної бездіяльності державного виконавця Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 щодо невирішення питання про зняття арешту майна, то у задоволенні цієї частини скарги ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки скаржницею не було надано до суду відповідних доказів і самим судом під час судового розгляду скарги не встановлено достатніх підстав, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця. Натомість, на момент виконання зазначеного вище виконавчого провадження дії державного виконавця Дворічанського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 відповідали положенням чинного на той момент Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 47, 49, 50, 57, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258 261, 354, 447-453, п. 15.5) ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: 62712, Харківська область, Дворічанський район, с. Тополі, вул. Приозерна, буд. 12, на дії та бездіяльність державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області - задовольнити частково.

Зобов»язати державного виконавця Дворічанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області скасувати арешт нерухомого майна (невизначене майно, все майно) власника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: 62712, Харківська область, Дворічанський район, с. Тополі, вул. Приозерна, буд. 12, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна за № 7790397 від 22.08.2008 та № 8910909 від 24.07.2009.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 22.08.2008 за № 7790397 та від 24.07.2009 № 8910909 про арешт нерухомого майна (невизначене майно, все майно) власника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: 62712, Харківська область, Дворічанський район, с. Тополі, вул. Приозерна, буд. 12.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала, як така, що постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Є. А. Рябоконь