АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1388/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Кухаренко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - Пальчиківська сільська рада Катеринопільського району Черкаської області;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5;

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2018 року, прийняте у складі судді Кухаренка О.В., у справі за позовом ОСОБА_5 до Пальчиківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до Пальчиківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 04.07.1992 року позивач був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «України» в с. Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, де працював з 04.07.1992 року до виходу на пенсію в 1999 році.

Позивач вказував, що КСП «Україна» повинно було отримати державний акт на право колективної власності на землю і він як член даного КСП мав право на земельну частку (пай) і він повинен був бути внесений до списку членів КСП, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна».

Однак списки членів КСП «Україна» с. Пальчик до державного акта відсутні, а з довідки Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області від 03.01.2017 року вбачається, що він не був включений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства для отримання земельних часток(паїв).

Вважаючи своє право на отримання майнового паю у КСП «Україна» порушеним, позивач звернувся за його захистом до суду. Просив суд визнати за собою право на майновий пай члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Пальчик Катеринопільського району Черкаської області.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підтвердив, що звертався до спеціальних органів для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Крім того, для всебічного розгляду вимог сторони не заявляли про залучення до участі у справі КСП «України» як особи, яка формувала списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), та Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Не погоджуючись з рішенням суду та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Доводи апеляційної скарги повторюють твердження позовної заяви. Апелянт стверджує, що він як член колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» мав право на земельну частку (пай) та був внесений до списку членів КСП, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю.

Апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідач у справі Пальчиківська сільська рада відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

За змістом п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю і включення особи до списку осіб, доданого до цього акту.

З відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві, що містяться в довідках Пальчиківської сільської ради (а.с. 10-13), вбачається, що трудова діяльність позивача у колгоспному виробництві розпочалась з 1992 року.

На підтвердження доводів про те, що позивач працював з 1992 року в КСП «Україна», ОСОБА_5 надав довідку №206 від 10.12.2002 року, видану СТОВ «Україна» на підставі розрахункових книг за 1992-1999 роки (а.с. 9), а також копію трудової книжки (а.с. 6).

Із записів у трудовій книжці вбачається, що 04.07.1992 року ОСОБА_5 був прийнятий в КСП «Україна», с. Пальчик, та звільнений 21.12.1999 року у зв'язку з виходом на пенсію.

09 лютого 1996 року КСГП «Україна» був виданий Державний акт на право колективної власності на землю, відповідно до якого останньому було передано у колективну власність 1803,1 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Катеринопільської районної ради народних депутатів від 09 лютого 1996 року № 48.

Як вбачається із додатку № 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 09 лютого 1996 року ОСОБА_5 був включений до списків членів КСП «Україна» за номером 31 (а.с. 35-43).

Відповідно до довідки №110, виданої Пальчиківською сільською радою 18.02.2010 року колгосп «Україна» с. Пальчик перейменовано в КСП «Україна» із 20.03.1997 року. Правонаступником КСП «Україна» є СТОВ «Україна» з 18.03.2000 року (а.с. 8).

Відповідно до положень викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмірі, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розміри паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільно-процесуального закону, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. При цьому відмова у позові не позбавляє позивача права звернутися до суду з вказаним позовом, правильно визначивши суб'єктний склад учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі вказана Пальчиківська сільська рада, інші юридичні особи до участі у справі в порядку визначеному статтею 51 ЦПК України залучені не були.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз»яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнанні або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Кожна сторона, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що його права порушені саме діями Пальчиківської сільської ради. Оскільки особи, які мають відповідати за даним позовом в порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством в якості відповідачів до участі у справі залучені не були, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову до визначеного позивачем відповідача є таким, що ґрунтується на положеннях закону, а відмова в позові не позбавляє права ОСОБА_5 звернутися до суду з вказаним позовом, правильно визначившись із суб»єктним складом сторін.

Колегія судді також вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що звертаючись в суд з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), в прохальній частині останній просить визнати за ним право на майновий пай члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна».

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду має бути скасованим в зв»язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не можуть бути взяті до уваги, оскільки апелянт не вказує які саме норми матеріального та процесуального права були неправильно застосовані судом першої інстанції при розгляді даної справи, а посилання на порушення судом першої інстанції положень статей 272, 259, 354 ЦПК України не може бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки відповідно до положень статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, однак дана підстав в даному випадку відсутня.

Доводи апеляційної скарги досліджені колегією суддів, не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Пальчиківської сільської ради про визнання права на майновий пай - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

О.М.Новіков

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2018 року.