№ 336/3052/17
пр. № 6/336/139/2018
УХВАЛА

Іменем України

20 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі державного виконавця Логвіна О.І., стягувача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_2 про оголошення розшуку боржника,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3, вказавши, що боржника не розшукано за зареєстрованим місцем проживання, у звязку з чим просили оголосити боржника у розшук.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання, вказавши, що заходи зі зясування фактичного місця проживання боржника виявились безрезультатними, місце проживання її чоловіка не перевірялось. З клопотанням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника не звертались .

Стягувач в судовому засіданні вказував, що дійсно вони виїздили за зареєстрованим місцем проживання боржника, будинок виглядає жилим, однак, ніхто не відчиняє.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2010 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 19529,99 гривень в рахунок відшкодування інфляційних витрат за договором позики від 21.05.2004 року, 653,67 гривень судових витрат.

25.03.2010 року за рішенням суду видано виконавчий лист.

Востаннє виконавче провадження відривалось 08.10.2014 року.

У 2015 та 2017 роках державний виконавець виходив за зареєстрованим місцем проживання боржника, однак, мешканці будинку не відчинили двері.

Відповідно до рапортів працівників поліції в ході спілкування з сусідами останні пояснили, що ОСОБА_3 у будинку не бачили протягом останнього року.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

Порядок проведення виконавчих дій при виконанні рішень судів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 36 Закону України № 1404 вказує, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

З доданих до подання документів вбачається, що державним виконавцем усіх заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника-фізичної особи не вжито.

Так, державним виконавцем не отримувалась інформація від учасників виконавчого провадження та інших осіб щодо місцезнаходження боржника.

Так, як встановлено судом 05.10.2013 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4, змінивши прізвище на ОСОБА_4.

Водночас державним виконавцем, який також міг та повинен був отримати таку інформацію, не зясовувалось чи не проживає боржник ОСОБА_5 зі своїм чоловіком за місцем проживання останнього та де саме вона наразі перебуває.

Крім того, державним виконавцем не ініціювалось примусове проникнення до житла боржника з метою встановлення та опису належного боржникові майна для подальшої його реалізації.

Фактично з подання та доданих до нього актів взагалі не можна зробити висновок про те, що місце проживання боржника невідомо, оскільки в них зазначено лише те, що на момент виходу виконавця за адресою єдиного разу ніхто не відчинив дверей. Висновок щодо не проживання боржника за місце реєстрації здійснений лише з пояснень сусідів, однак жодного письмового пояснення від цих осіб не відібрано та до подання не додано.

Таким чином, зважаючи, що державний виконавець звернувся до суду з поданням про оголошення боржника у розшук, не впевнившись у тому, що боржник дійсно не мешкає за адресою, зазначеною у виконавчому листі, та не виконавши усіх обовязкових дій для отримання відомостей щодо фактичного місцезнаходження боржника чи його майна, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні подання, що не позбавляє державного виконавця можливості повторного звернення до суду з відповідним поданням після виконання усіх необхідних дій, спрямованих на встановлення місця фактичного проживання боржника чи знаходження його майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 353, 438 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк