Справа № 736/1675/17
Номер провадження 2/736/56/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря Макуха О.О.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

14 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та 09 січня 2018 року уточнивши свої позовні вимоги просить: визнати за нею як співзабудовника право на ? частини збудованого нею у шлюбі з ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку № 6 по вулиці Першотравневій в м. Корюківка Чернігівської області загальною площею - 81,3 кв.м.

Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу був придбаний будинок в м. Корюківка, по вул. Першотравневій, 6, де вони на даний час проживають. Будинок був придбаний шляхом укладання нотаріально посвідченого договору дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Будинок був деревяним і загальна площа становила - 31,20 кв.м. Під час шлюбу ними було здійснене будівництво і перепланування даного будинку та здійснено прибудову до даного будинку та після будівництва загальна площа будинку суттєво збільшилась, та становить 81,3 кв.м.. Дане будівництво не прийнято в експлуатацію, але закінчене та мається технічний паспорт на нього.

Після будівництва відносини з відповідачем у неї зіпсувались, відповідач вказує, що спірний будинок належить йому, а за взаємною згодою вони не можуть вирішити питання поділу спірного будинку, тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду.

В судове засідання позивач та представник позивача надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні оскільки будівництво незакінчене, не прийнято в експлуатацію, тому позивач має право тільки на матеріали та обладнання яке придбали за час шлюбу, або компенсацію за використані матеріали. Також вказав, що відповідач є власником житлового будинку №6 по вулиці Першотравневій в м. Корюківка Чернігівської області, який був подарований йому його родичкою, відповідно до договору дарування.

Судом встановлено, що 05 серпня 2000 року між ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_5, був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області (актовий запис № 58), про що було видано Свідоцтво про шлюб від 05.08.2000 року серії 1-ЕЛ № 031980. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За позовною заявою позивача про стягнення аліментів з відповідача Корюківським районним судом Чернігівської області була 09.07.2015 року розглянута цивільна справа №736/831/15-ц (провадження №2/736/195/15) про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання двох дітей, та стягнуто аліментів у розмірі1/3 частину його заробітку доходу.

Під час шлюбу, 23.05.2003 року відповідачу було подаровано ОСОБА_4 житловий будинок по вул. Першотравневій, 6, в м. Корюківка, який посвідчено нотаріально, будинок А-1 дерев?яний 11,4 м.кв. житлової площі.

ОСОБА_1 площа будинку (жила площа, кухня, кладова, сіні, веранда) становила в 2003 році - 31,20 кв.м., інвентарна вартість якого становила 7121,00 грн.

В 2009 році подружжям було здійснене будівництво прибудови до бинку, №6, по вул. Першотравневій,м. Корюківки, що складалося в веранди площею - 8,2 кв.м., житлової кімнати площею - 24,4 кв.м., кухні площею 12,4 кв., санвузла площею - 6,5 кв.м. ОСОБА_1 площа прибудови становила -51,5 кв.м., що підтверджується довідкою Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №200/06-17 від 27.06.2017 року. Житлова площа будинку після будівництва становить 47,2 м.кв. загальна площа становить 81,3 кв.м. Будівництво здійснено самочинно, без порушення будівельних норм.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року №534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостоворене нерухоме майно як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів. Обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Так, новостоворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до - цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Оскільки спірний будинок не прийнятий в експлуатацію і не здійснена державна реєстрація права власності на будинок, то він не може бути об'єктом права власності.

Проте, відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Крім того, за змістом ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до довідки Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №200/06-17 від 27.06.2017 року, будівництво здійснене в 2009 році має інвентарну вартість 250837,00 грн. Відповідно п.3. договору дарування будинку від 23.05.2003 року, інвентарна вартість будинку становила 7121,00 грн.

Переобладнаний будинок №6 в м. Корюківка по вул. Першотравневій, в експлуатацію не введений, право власності на нього не зареєстроване, та є єдиним комплексом однієї будівлі.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №1193/1194/18-24 від 27.03.2018 року: вартість житлового будинку №6 по вулиці Першотравнева в м. Корюківка, Чернігівської області, що був набутий у власність за договором дарування від 23.05.2003 року, після проведення будівельних робіт по переплануванню, по площі становить: 29,8 кв.м. станом на момент проведення експертизи, вартість житлового будинку А-1 становить 157102,00 грн.; вартість житлового будинку №6 по вулиці Першотравнева в м. Корюківка, Чернігівської області, загальною площею 81,3 кв.м. після проведення поліпшень, станом на момент проведення експертизи, становить: 396889,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно одного з подружжя за час шлюбу істотно збільшилось, воно визнається об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі вищевказаного вбачається, що дійсно майно, а саме будинок №6 по вул. Першотравневій, перебудований, значно збільшився у вартості після перебудови та добудови, тому будинок є спільною власністю подружжя сторін.

Виходячи з наведеного, а також, враховуючи правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-56цс12, суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_3, не вживає відповідних заходів до введення спірного новоствореного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку, а позивач ОСОБА_2 позбавлена можливості самостійно здійснити вказані дії, оскільки всі дозвільні документи на цей будинок оформлені на ім'я відповідача, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання у власність частини новоствореного під час її шлюбу з відповідачем нерухомого майна, тому, слід визнати за позивачем як співзабудовником право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі із ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку №6 по вул. Першотравневій, в м. Корюківка, Чернігівської області загальною площею 81,3 кв. м., що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача.

Відповідно ст.ст. 60, 62, 63, 69 СК України та ст.ст. 328, 331, 368, 372 ІІК України є підстави дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Відповідно вищевказаного, за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Врахувавши ті обставини, що спірний обєкт незавершеного будівництва перебудовувався за час шлюбу за спільні кошти подружжя, не зберіг попередньої конфігурації попередньої подарованої будівлі, та є обєктом спільної сумісної власності подружжя, будівництво його, закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача, а сама позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, тому достатньо правових підстав для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спірного обєкта незавершеного будівництва.

Крім цього відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження придбання та будівництва спірного майна за особисті кошти.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦПК України, а згідно з ст. 319 цього Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно вищевказаних вимог Сімейного Кодексу України позивач має право на ? частину збудованого разом з відповідачем новозбудованого будинку №6 по вул. Першотравневій в м. Корюківка.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права на ? частини будинку, у зв?язку, з тим, що з нею, проживають діти і розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, а також відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, суд не знаходить достатніх підстав для їх задоволення. Так, згідно рішення суду з відповідача за виконавчим листом стягуються аліменти, які утримуються із його пенсії у визначеному розмірі, оскільки позивач є пенсіонером. Також відповідач проживав, проживає і зареєстрований разом з позивачем і дітьми за однією адресою по вул. Першотравневій, 6, м. Корюківки, працював, проводив будівництво будинку дбав про сім?ю. Крім цього позивачем не надано належних доказів щодо відступлення від засади рівності часток та збільшення їй частки майна, а тому частки їх по власності будинку повинні бути рівними між ними.

Оскільки позовна заява майнового характеру підлягає задоволенню частково, тому судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених вимог.

Так ціна позову за заявою становила 257958,00 грн., позивач сплатила за подачу позову до суду 2579,58 грн. судового збору.

Відповідно висновку експерта вартість спільного майна подружжя становить396889,00 грн., тому судовий збір повинен становити 3968,89 грн. За таких підстав недоплату судового збору у розмірі 1389,31 грн. слід стягнути на користь держави з відповідача.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі ? частини з ? частин, тому різницю сплачених витрат позивачем із розрахунку задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача, а решту сплачених витрат за частину незадоволених вимог залишити за позивачем.

Так як з ? частин підлягає задоволенню ? частина, тому за ? частину не задоволених вимог позивача, сплачені судові витрати слід залишити за позивачем, а саме: по сплаті судового збору, залишити за нею - 992,22 грн. (3968,89:4=992,22); по сплаті витрат за проведення експертизи, залишити за нею 1716,00 грн. (6864:4=1716); по сплаті витрат комісії банку за оплату експертизи, залишити за нею 17,16 грн.

Різницю між сплаченими витратами позивача та залишеними за нею слід стягнути з відповідача на користь позивача, а саме: по сплаті судового збору 1587,36 грн., (3968,89 - (1389,31+992,22)=1657,36); по сплаті витрат за проведення експертизи 5148,00 грн. (6864-1716=5148); по сплаті витрат комісії банку за оплату експертизи -51,48 грн. (68,64-17,16=5148).

Керуючись ст.ст. 57, 60-61, 63, 65, 68-71,73 Сімейного Кодексу України,ст.ст.364, 368-370, 372, 377 ЦК України, ст.ст. 258-259, 264-265, 268, 293-294, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, як співзабудовника, право на 1/2 (одну другу) частину збудованого нею у шлюбі з ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію житлового будинку, літ. «А-1, А-1-1», по вул. Першотравневій, 6, в м. Корюківці Чернігівської області, загальною площею 81,3 кв.м. та житловою 47,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 1389 (одна тисяча триста вісімдесят девять) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у повернення сплаченого нею судового збору у розмірі 1587 (одна тисяча пятсот вісімдесят сім) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у повернення понесених нею витрат за проведення судової оціночної - будівельної експертизи, у розмірі 5148 ( пять тисяч сто сорок вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у повернення сплаченої комісії банку при сплаті витрат на експертизу, у розмірі - 51 (пятдесят одну ) грн. 48 коп..

Всього стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6776 (шість тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 84 коп..

Решту сплаченого ОСОБА_2 судового збору при подачі позову до суду та витрат на експертизу та комісії банку залишити за нею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Корюківський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. І. Чурупченко