печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Литвинової І. В.

при секретарі судових засідань Чепізі Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 грн щомісяця на кожного, обґрунтовуючи його невиконанням відповідача як батька обов'язку щодо матеріального забезпечення дітей.

Ухвалою судді від 12 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку спрощеного провадження /а. с. 32-33/.

У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи, заяви по суті та з приводу процесуальних питань не надходили суду.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилися сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що виконано актовий запис № 3392 та видано свідоцтво про народження НОМЕР_3, актовий запис № 3393 та видано свідоцтво про народження НОМЕР_4 /а. с. 7, 8/.

Шлюб сторін рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року у справі № 757/18816/18-ц розірвано /а. с. 9/.

Як встановлено, станом на час розгляду позову малолітні діти проживають разом з матір'ю - позивачем, відповідач проживає окремо, за адресою місця реєстрації в Автономній Республіці Крим.

Положеннями статті 48 та 51 Основного Закону України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї та обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

За приписами частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша ст. 184 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною другою ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 9 ст. 10 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Частиною другою ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

З письмових доказів, наявних у матеріалах справи, не можливо встановити рівень фінансового доходу відповідача, позивач клопотання про витребування доказів у компетентних органів, що володіють такими відомостями, не заявляла.

Встановлено судовим розглядом, що відповідач проживає за адресою реєстрації на території України в Автономній Республіці Крим, де державні органи тимчасово не здійснюють свою діяльність. Відтак достовірні докази щодо рівня його заробітку встановити неможливо, тому суд вбачає підстави присудити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі заявленому позивачем.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 704,80 грн у дохід держави.

На підставі обставин, встановлених судом, що мають юридичне значення, та керуючись:

ст. ст. 3, 8, 21, 48, 51, 52, 55, 57, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 177-179, 180-182, 184, 186, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

ст. ст. 3, 10, 11, 16, 30-32 Цивільного кодексу України,

ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,

ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. м. Білогірськ Автономної Республіки Крим, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродж. м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2) аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 2 000 грн щомісячно на кожного з дітей, починаючи з 27 серпня 2018 року і до досягнення синами повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. м. Білогірськ Автономної Республіки Крим, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду через районний суд (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Литвинова