Номер справи 237/3147/18
Номер провадження 4-с/237/37/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.18 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі Лахно Т.Г.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

Представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_3, боржник: ОСОБА_5, орган примусового виконання рішення: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, на рішення та дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, просив визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2017 року № 55425388 з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6 з винесення постанов про арешт майна боржника від 21.12.2017 року; скасувати постанову про арешт майна боржника від 21.12.2017 року з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного виконавця ВПР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича з винесення постанови про розшук майна боржника від 21.12.2017 року; скасувати постанову про розшук майна боржника від 21.12.2017 з моменту її прийняття; визнати незаконними дій заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7 з винесення постанов про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року; скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_8 з винесення постанови опису й арешту майна від 07.02.2018 року; скасувати постанову опису й арешту майна від 07.02.2018 року з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час визначення та залучення до виконавчого провадження субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «Ажіо»; скасувати постанову про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 09.02.2018р. з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного виконавця Яжука Сергія Сергійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу; скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018р. з моменту її прийняття; скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018р. з моменту її прийняття; визнати незаконними дії державного виконавця Лисенка Максима Анатолійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу; скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 25.06.2018р. з моменту її прийняття; скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок боргу від 25.06.2018р. з моменту його прийняття. Також, заявник просить поновити строк для звернення до суду із скаргою, оскільки Боржник ознайомився з виконавчим провадженням лише 21 червня 2018 року, а до того не знав про існування такого провадження.

Вирішуючи питання щодо поновлення строків для звернення зі скаргою, суд виходить із того, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Суд дійшов висновку що причини пропуску боржником ОСОБА_1 строку для звернення зі скаргою на рішення, дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 55425388 є поважними. Також, суд виходить із того, що з прийняттям 23.02.2006 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до статті 17 цього закону під час розгляду справ судами України Конвенція та практика Європейського суду повинні використовуватися як джерела права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Ця норма втілює «право на справедливий суд», яке включає в себе «не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд цивільно правових питань судом»( див. рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

У п. 41 Рішення від 03.04.2008 року "Понамарьов проти України" суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. При цьому, необхідною передумовою здійснення стороною права на оскарження є обізнаність зі містом рішення суду або постанов державного виконавця, що дає можливість викласти свої вимоги та зазначити підстави з яких порушено питання про оскарження.

Відповідно до статті 449 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається із досліджених судом наявних у цивільній справі доказів, скаржник не був обізнаний зі змістом оскаржуваних постанов і не мав змоги завчасно викласти свої вимоги та зазначити підстави з яких порушено питання про оскарження. Не виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону Украйни «Про виконавче провадження» фактично позбавило Боржника можливості оскаржувати його дії в межах передбачених Законом строків.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги поважність пропуску заявником строку на звернення до суду з даною скаргою, суд дійшов висновку про його поновлення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 21 листопада 2017 року Марїнським районним судом Донецької області по справі № 237/4569/17 було прийнято заочне рішення, яким задоволені в повному обсязі вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 8887464,00 грн. (вісім мільйонів вісімсот вісімдесят сім тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок) 20 грудня 2017 року виданий виконавчий лист, який було предявлено стягувачом до ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області. 21 грудня 2017 року стягувач предявив виконавчий лист для виконання до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Черкаській області і у той же день державний виконавець Лисенко Максим Анатолійович прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55425388 від 21.12.2017р. 22 грудня 2017р. начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_10 для забезпечення оперативного примусового виконання ВП № 55425388, відкритого відносно ОСОБА_1 було постановлено: 1. Утворити при ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавчу групу щодо здійснення виконавчого провадження № 55425388 відкритого відносно ОСОБА_1 2. Затвердити склад виконавчої групи: керівник групи - ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7, члени групи: ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6, ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_8. 22 червня 2018 року представник боржника ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. На думку скаржника, виконавчий лист № 237/4569/17 не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: не вказані обовязкові реквізити боржника, поштовий індекс вписаний після складання та підписання документу ручкою, в адресі проживання не вказано номер будинку та номер квартири, не вказано місце роботи боржника, розділ для стягувача відсутній, дані про стягувача розміщені в розділі, у якому повинні бути зазначені відомості про боржника, не вказано ані поштового індексу, ані номеру будинку та квартири, ані банківських установ, куди будуть направлені стягнуті гроші, не вказана дата видачі виконавчого листа. 07 лютого 2018 року державним виконавцем було складено постанову опису й арешту майна, де при описі майна були присутні стягувач та представник оцінювача ПП «Ажіо» і були описані майнові права на: Машиномісце 4-12 за адресою: м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2; Машиномісце 4-13 за адресою: м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2; Машиномісце 4-14 за адресою: м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2; Квартиру за адресою: АДРЕСА_1; Квартиру за адресою: АДРЕСА_2; Квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

09.02.2018р. державним виконавцем винесено постанову від 09.02.2018р. про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 55425388. Десятиденний строк, який був необхідний сторонам виконавчого провадження для узгодження вартості майна або для оскарження результатів оцінки державним виконавцем надано боржнику не було. В матеріалах виконавчого провадження відсутній договір на проведення оцінки майна, узгоджений усіма заінтересованими сторонами. Оцінка майна боржника була виконана всього за декілька часів, що, на думку скаржника, безперечно свідчить про «злагоджену» роботу державного виконавця, стягувача та співробітників ПП «Ажіо», які за цей короткий проміжок часу змогли зробити звіт, який складається з 61 сторінки. Звіт про визначення ринкової вартості взагалі боржнику не надсилався. В матеріалах справи відсутні заявки на проведення торгів та інші необхідні документи, які стосуються проведення електронних торгів на ресурсі ДП «СЕТАМ». Згідно даних, представлених на сайті ДП «СЕТАМ», майно боржника виставлялось на електронні торги майже три рази. Кожний наступний раз за зменшеною ціною. Але матеріали виконавчого провадження взагалі не містять жодної постанови державного виконавця про уцінку майна, яке підлягає продажу.

У зв'язку з вище наведеним у заявника виникла необхідність звернення до суду зі скаргою.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі обставинам.

Боржник ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявку суду невідомі.

В судовому засіданні 01.10.2018 року приймав участь представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_11, повноваження якого були перевіренні судовим розпорядником Голосіївського районного суду міста Київ, та який в режимі відео конференції 01.10.2018 підтримав заперечення стягувача проти задоволення скарги, але в подальшому розгляді скарги участь не приймав і суду не надав для долучення до матеріалів справи документи, що підтверджують його повноваження, як того вимагає п.6 ч.1 ст. 62 ЦПК України.

Представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні 05.10.2018 року в режимі відео конференції підтримав свої заперечення і просив відмовити в задоволені скарги.

Представник органу примусового виконання: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області та державні виконавці, чиї рішення і дії оскаржуються, у судові засідання, які відбулися 18.09.2018, 24.09.2018, 01.10.2018, 05.10.2018, не зявились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (на адрес електронної адреси), причини неявки суду невідомі. Заперечень проти скарги не надіслали, витребуваних доказів не надали.

Судом досліджені наявні у справі письмові докази, надані учасниками на доведення обґрунтованості своїх вимог і заперечень, зокрема: заява про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2017 року (том № 1, а.с. 15-16); виконавчий лист (том № 1, а.с. 17-18); постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2017 року (том № 1, а.с. 19-20); постанова про утворення виконавчої групи від 22.12.2017 року (том № 1, а.с. 21); постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 21.12.2017 року (том № 1, а.с. 22-23); постанова про розшук майна боржника від 21.12.2017 року, згідно якої оголошено в розшук майно боржника: ПГМФ 8904 (2016), коричневий, диз-АА8343ХМ; ПГМФ 8904 (2016), коричневий, диз-АА1114ХО; ПГМФ 8904 (2016), коричневий, диз-АА8406ХО; ПГМФ 8904 (2016), коричневий, диз-АА6198ХР; ПГМФ 8904 (2016), коричневий, диз-АА7972ХО, що належить боржнику ОСОБА_1 (том №1, а.с.24-25); постанова про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року, згідно якої звернуто стягнення на майно та кошти боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКП НОМЕР_1 (том № 1, а.с. 26-27); постанова про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 09.02.2018 року, згідно якої згідно якої субєкту господарювання ПП «Ажіо» постановлено надати письмовий висновок, звіт з питань визначення ринкової вартості нерухомого майна (том №1, а.с. 28-30);постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018, згідно якої постановлено державним виконавцем Яжуком С.С. передати стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 237/4569/17 від 20.12.2017 майнові права на машиномісце №№ 412, 413, 414 в паркінгу підвальної частини будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького, 4-В (поштова адреса: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2) (том № 1, а.с. 31-33); акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 року (том № 1, а.с. 34-36). Встановлено, що ОСОБА_3 прийняв майно на підставі акту прийома-передачі; постанова опису й арешту майна від 07.02.2018 року, в якій вказано, що дія розпочата об 11-00 год. і не закінчена, немає дати та часу закінчення опису майна (том № 1, а.с. 37 40); копія договору № 286/18 на проведення оцінки майна не має дати і підпису зі сторони замовника - Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, лише є підпис зі сторони виконавця ПП «Ажіо» (том № 1, а.с. 170-175); акт прийому передачі робіт за договором № 286/18 також не має дати підпису зі сторони замовника - Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, лише є підпис зі сторони виконавця ПП «Ажіо» (том №1, а.с. 176); звіт про визначення ринкової вартості майнових прав на житлові приміщення (квартири) та машиномісця, що належать ОСОБА_1 для застосування результатів оцінки в ході виконавчого провадження за станом на 09.02.2018 року (том № 1, а.с. 186-245); сертифікат № 1069/17 субєкта оціночної діяльності від 08.11.2017 р., виданий Приватному підприємству «АЖІО» (том №1, а.с. 245), тощо. Ухвала Марїнського районного суду від 24.09.2018 року, щодо надання матеріалів виконавчого провадження № 5542388, органом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не виконана.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, виконання судових рішень у цивільному судочинстві це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Тому суд приходить до висновку що на правовідносини, які виникають з приводу виконання рішень суду між стягувачем, боржником, державним чи приватним виконавцем, поширюються загальні принципи цивільного судочинства, зокрема, верховенство права; обовязковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість, неупередженість та обєктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсяг вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Оскільки завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, то і перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, представник заявника, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 21.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, оскільки на його думку виконавче провадження відкрито ним за виконавчим листом, що виданий з порушенням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що заочним рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 21.11.2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики б/н від 12.01.2012р., загальну суму заборгованості в розмірі 8 887 464 грн., судовий збір в сумі 4 000 грн. з кожного (том № 1, а.с. 72-75).

На виконання рішення Марїнського районного суду Донецької області від 21.11.2017 року видано виконавчий лист № 237/4569/17.

Частиною 1 статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені вимоги до виконавчого документу, в якому зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Як вбачається з виконавчого листа (том № 1, а.с. 17-18), в якому зазначено, що рішення від 21.11.2017р. набрало законної сили 02.02.2017р. і строк предявлення до виконання виконавчого листа 02.02.2020р., також встановлено, що у виконавчому листі відсутня дата видачі даного листа, а датою документу зазначено 11.12.2017.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено умови повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно п.6 ч.4 вказаної статті якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, такий виконавчий документ повинен бути повернутим органом державної виконавчої служби стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення. Судд вважає, що саме так повинен був діяти державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, відповідно до наведених у цьому абзаці норм та ч.2 ст.19 Конституції України. Проте, державний виконавець прийняв до виконання документ, який не відповідає вимогам закону, зокрема ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім цього, судом встановлено, що в ОСОБА_12 про відкриття виконавчого провадження № 55425388 від 21.12.2017р. відсутня мотивувальна частина, що не відповідає вимогам ч. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень.

За таких обставин, суд дійшов висновків, що дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження №55425388 є незаконними, апостанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2017(том № 1, а.с.19-20), яка винесена внаслідок незаконних дій державного виконавця і не відповідає вимогам законодавства України, підлягає скасуванню.

Згідно приписів ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану, але це право обмежене вимогами закону щодо місця виконання рішення.

Виходячи з відомостей, які містяться в заяві про відкриття виконавчого провадження та у виконавчому листі, місцем проживання та перебування боржника є АДРЕСА_4; місце роботи не вказано, у графі «майно боржника та його місцезнаходження» не зазначено, але наявне посилання на ухвалу суду № 237/4569/17 від 30.10.2017р. про забезпечення позову, згідно якої усе майно, яке належить боржнику, знаходиться у м. Києві. Проте, виконавче провадження було порушено у Черкаській області, ця обставина доведена наявними у справі доказами та не заперечується учасниками цивільного провадження за скаргою.

Судом встановлено, що державними виконавцями (том № 1, а.с. 127-130, 246-255), здійснювалися заходи про отримання інформації про наявність відкритих рахунків, залишок у коштів на рахунках, про наявність обтяжень (арешти/заборони), а також будь-якого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 Тобто, суд приходить до висновку що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень відповідно до закону щодо встановлення майна лише боржника ОСОБА_1 та її здатності виконати рішення суду. Проте, суду не надано доказів, що саме такі дії відбувались і по відношенню до іншого солідарного боржника у виконавчому проваджені, а саме: ОСОБА_9 і його майна. Такі дії органу примусового виконання рішення суду не узгоджуються з принципами справедливості, неупередженості та обєктивності (п.5 ч.1. ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

За даними, отриманими державним виконавцем Лисенко М.А. з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 11069667 від 16.01.2018р. було зясовано, що боржник ОСОБА_1 має речові права на наступне нерухоме майно:

Машиномісце 4-12 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2,

Машиномісце 4-13 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2,

Машиномісце 4-14 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2,

Квартиру за адресою АДРЕСА_1,

Квартиру за адресою АДРЕСА_2.

Також має право власності на нерухоме майно:

Домоволодіння за адресою: Київська область, Іванківський район, с. Степанівка, вул. Пролетарська, буд. 23

1/3 квартири за адресою АДРЕСА_5.

Суд наголошує, що усі оскаржувані дії посадових осіб органу примусового виконання вчинені, а рішення були прийняті, у виконавчому провадженні, яке було порушено на підставі виконавчого документу, який не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Одже, суд дійшов висновку, що постанову про розшук майна боржника від 21.12.2017 необхідно визнати незаконною та скасувати з моменту її прийняття. Такий саме висновок з тих саме підстав необхідно зробити, вирішуючи питання щодо скасування постанови про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року.

Згідно п. 10 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 515 (в редакції Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 № 489/20802, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані, у тому числі назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки.

Судом встановлено, що державним виконавцем Лисенком М.А. прийнята постанова про арешт майна боржника від 21.12.2017 року про накладання арешту на все рухоме і не рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Київ, вул. М.Драгомирова, 14/69, а державним виконавцем Яжуком С.С. прийнята постанова від 07.02.2018 року про опис й арешт майна ОСОБА_1

Як вбачається з документів виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника від 21.12.2017 року та постанова опису й арешту майна від 07.02.2018 року не відповідають вимогам вищевказаної Інструкції, оскільки, окрім назви майна та адреси його розташування, будь якої іншої інформації немає.

Окрім цього, п. 13 Розділу 111 Інструкції передбачено, що державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо:стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; зясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернення стягнення, недостатньо для задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць.

В даному випадку старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаські області Ящук С.С. здійснював виконавчі дії з опису та арешту майна боржника, яке знаходиться у м. Києві без наявності такого погодження, в матеріалах виконавчої справи воно відсутнє. Також, про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобовязаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.

У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, імя та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії; номер виконавчого провадження; дата, час та місце проведення виконавчих дій; виконавчі дії. Таке повідомлення також відсутнє.

Судом встановлено, що 07 лютого 2018 року державним виконавцем було прийнято постанову опису й арешту майна. Опис майна відбувався у присутні Стягувача та представник ПП «Ажіо», описані майнові права на: Машино-місце 4-12 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2, Машино-місце 4-13 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2, Машино-місце 4-14 за адресою м. Київ, вул. Бендукідзе Кахи, буд. 2, Квартиру за адресою АДРЕСА_1, Квартиру за адресою АДРЕСА_2, Квартиру за адресою АДРЕСА_3.

Боржник, чиє майно було заарештоване шляхом його опису, не міг знати про те що відбувається така виконавча дія і приймати у цій дії участь, оскільки не був про це повідомлений. Таким чином, право боржника приймати участь у вирішенні питань, які обмежують його права чи свободи, не було забезпечено відповідним чином органом примусового виконання. Внаслідок цього істотно звужене право боржника на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців (п.9 ч.1 ст.2Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_12 опису й арешту майна від 07.02.2018 року підлягає скасуванню, як така що є наслідком дій державного виконавця які не відповідають ч.2 ст.19 Конституції України, ст.1, п.п. 1,3,5,9 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»). З цих саме підстав підлягає скасуванню і постанова про арешт майна боржника від 21.12.2017 року.

Судом встановлено що, десятиденний строк, який був необхідний сторонам виконавчого провадження для узгодження вартості майна або для оскарження результатів оцінки державним виконавцем дотримано не було, а державний виконавець взагалі не зясував, чи отримав Боржник ОСОБА_12 про арешт майна та лист № 988 від 08.02.2018р.

Згідно листа від 21.02.2018 року, ОСОБА_3 повідомив відділ примусового виконання рішень УДВС ГГУЮ у Черкаській області, що боржниця ОСОБА_1 з метою самостійного визначення вартості описаного та арештованого майна, до нього не зверталася, і просив вирішити питання щодо визначення вартості арештованого 07.02.2018 державним виконавцем майна та передати його на реалізацію з метою погашення боргу згідно рішення суду (том № 1, а.с. 268). Але, слід зазначити, що і Стягувач сам не звертався до Боржника з цією пропозицією, ця обставина не заперечується присутніми учасниками судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), визначені підстави залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання. Зокрема, субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання залучається державним виконавцем для оцінки майна у наступних випадках:

у разі, якщо складно визначити вартість майна або окремих предметів; для оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден; для проведення оцінки за регульованими цінами.

Таким чином, державний виконавець обовязково залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 5125 (в редакції Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5). зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 № 489/20802, постанова про призначення субєкта оціночної Діяльності субєкта господарювання як окремий документ містить такі обовязкові реквізити: номер виконавчого провадження (який зазначається у верхньому правому кутку аркуша); вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (зазначаються відомості про боржника та стягувача повне П.І.П. (для фізичних осіб) та найменування (для юридичних осіб) боржника та стягувача, їх місце знаходження (для юридичних) та місце проживання або перебування (для фізичних), якщо боржник фізична особа, то зазначається дата його народження, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за наявності); за зведеним виконавчим провадженням прізвища, імені та по батькові боржника фізичної особи, повного найменування боржника юридичної особи та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене: мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову (тобто відповідна стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт), зокрема зазначається вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати або оцінити; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення (зазначається конкретне завдання щодо оцінки майна та встановлюється термін, протягом якого субєкт оціночної діяльності-субєкт господарювання повинен надати письмовий висновок); попередження про відповідальність субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання, у випадку відмови, ухилення або надання недостовірних даних у висновку; строку і порядку оскарження постанови.

Щодо попередження про відповідальність, то експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження; за недостовірну чи необєктивну оцінку майна субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач кримінальну відповідальність, про що він попереджається виконавцем (ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно вищезазначеної ОСОБА_12 від 09.02.2018р. субєктом оціночної діяльності було призначено ПП «Ажіо». Чому саме цього субєкта було обрано, обґрунтування у постанові не наведене. Також, ОСОБА_12 не містить вказівки за якою вартістю взагалі буде оцінюватися майно, ОСОБА_12 взагалі не має мотивувальної частини та має інші недоліки, що безумовно є порушенням п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У матеріалах справи також відсутній договір на проведення оцінки майна, узгоджений усіма заінтересованими сторонами. Як вбачається із досліджених у судовому засіданні наданих учасниками доказів, матеріали виконавчого провадження містять два проекту договору з однаковим номером 286/18 без дати та предметом договору, описом обєкта оцінки, але з різною вартістю послуг Виконавця: в одному випадку -1800,00 грн. і у другому випадку - 3500,00 грн. Окрім цього є Додатки до Договору № 286/16 з кошторисом, рахунок фактура № 286/16 без дати на суму 1800,00 грн. та така ж сама за реквізитами, але вже на 3500,00грн. Досліджений у судовому засіданні ОСОБА_11 «прийому передачі робіт» за договором № 286/16 без дати також у двох суперечливих редакціях. Усі ці документи засвідчені печаткою ПП «Ажіо» та підписом керівника ОСОБА_13 Усі інші сторони Договору, Замовник - ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області та Платник - Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області, ці документи не підписували, підписи цих осіб та печатки відсутні (а.с. 170-184). Ці докази були отримані скаржником під час його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №55425388 та надані суду на підтвердження своїх вимог.

Враховуючи ці факти, суд дійшов висновку про необхідність визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час визначення та залучення до виконавчого провадження субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «Ажіо» та про необхідність скасування протиправної ОСОБА_12 від 09.02.2018р. про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №55425388.

Судом встановлено, що державний виконавець не забезпечив боржникові можливості реалізації, встановленої ч.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» права оскаржити результати оцінки майна, оскільки державний виконавець не повідомив про результати визначення вартості (оцінки) майна боржника не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку майна. Боржник не отримував Звіт про визначення ринкової вартості майна, на яке державний виконавець наклав арешт. Суду не надано доказів того, що Боржникові взагалі надсилався будь який документ або повідомлення щодо визначення вартості цього майна.

В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження на час ознайомлення з ними скаржника були відсутні заявки на проведення торгів, що передбачено п. 2 Розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5,які стосуються проведення електронних торгів на ресурсі ДП «СЕТАМ», ця обставина не спростована відповідними доказами, наданими органом примусового виконання рішення. Згідно даних, представлених на сайті ДП «СЕТАМ» майно боржника виставлялось на електроні торги майже три рази. Кожний наступний раз за зменшеною ціною.

Органом примусового виконання, суду не надано жодної постанови державного виконавця або іншого рішення компетентного органу про зменшення стартової ціни майна, яке підлягає продажу.

В судовому засіданні встановлено, що сторонам виконавчого провадження не надсилалося повідомлення про здійснення «уцінки» майна. Ця обставина визнана присутніми у судовому засіданні учасниками справи.

Згідно рішення Марїнського районного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 є солідарними боржниками.

В судовому засіданні встановлено, що до 21.06.2018 року ОСОБА_1 ніяких повідомлень, постанов, інших документів від органу примусового виконання не отримувала. Доказів належного повідомлення учасників виконавчого провадження про перебіг цього провадження представником органу примусового виконання суду не надано.

Начальником відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складена заявка щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів від 23.02.2018 № 1380 (том № 1, а.с. 266-267), але судом встановлено, що ОСОБА_1 не отримувала ніяких повідомлень про торги, і лише 21.06.2018 року вона узнала про існування виконавчого провадження відносно неї.

За таких обставин приходить до висновку, що процедура визначення вартості арештованого та описаного майна, оцінки, організації та реалізації майна були проведені з порушенням вимог закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затверженного Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431, такі дії державного виконавця є незаконними, а постанови від 14.05.2018р. та від 25.06.2018 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу підлягає скасуванню.

В судовому засіданні встановлено, що в постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 року (том № 1, а.с. 31-33) неможливо встановити, яка саме частина майна боржника передана стягувачу у рахунок погашення боргу. Чи відбулось погашення боргу, коли ОСОБА_3 14.05.2018 постановою були передані паркувальні «машиномісця», чи 25.06.2018 року, тоді, коли були передані майнові права на квартири, із прийнятих у формі постанов рішень органу стягнення від 14.05.2018 та 25.06.2018 року не вбачається.

Згідно приписів п. 1 та 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наданий суду представником заявника у яккості доказу висновок спеціалиста № ЕD-1726-7-1109.18 від 27.08.2018, складений спеціалистом судової незалежної експертизи України ОСОБА_14 про те, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» в Договорі позики від 12.10.2012 року (бланк серії ВТА № 413307), виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1, що не можливо розглядати як висновок (том № 1, а.с. 78-82), суд визнає неналежним доказом відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК і тому не бере його до уваги.

Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 10.07.2018 року ОСОБА_1 поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Марїнського районного суду Донецької області від 21.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та скасовано вищевказане заочне рішення від 21.11.2017 року (том № 1, а.с. 76-77), що доводить твердження представника стягувача про те що на момент судового розгляду скарги виконавче провадження закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки судом встановлено, що в договорі № 286/18 на проведення оцінки майна немає дати і підпису зі сторони замовника - Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, лише є підпис зі сторони виконавця ПП «Ажіо» (том № 1, а.с. 170-175), в акті прийому передачі робіт за договором № 286/18 також немає дати підпису зі сторони замовника - Відділу примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, лише є підпис зі сторони виконавця ПП «Ажіо» (том №1, а.с. 176), суд не може брати вказані документи до уваги, на доведення підстав виникнення прав і обовязків субєкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні.

Вимоги скарги щодо визнання незаконними дії державного виконавця Лисенка М.А. з винесення постанов про арешт майна боржника від 21.12.2017 року, про розшук майна боржника від 21.12.2017 року, визнання незаконними дії заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7 з винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року, визнання незаконними дії державного виконавця Яжука С.С. з винесення постанови опису й арешту майна від 07.02.2018 року суд залишає без задоволення, оскільки ці дії самі по собі не створюють юридичних наслідків, не порушують права скаржника. Права скаржника порушують рішення державного виконавця у формі постанов, вказані у цьому абзаці, які за правовою природою є актами індивідуальної дії і можуть бути оскаржені та скасовані у разі визнання їх протиправними. Проте суд дійшов висновків, що дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час відкриття виконавчого провадження, дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час визначення та залучення до виконавчого провадження субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «Ажіо», дії державного виконавця Яжука Сергія Сергійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу, дії державного виконавця Лисенка Максима Анатолійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу є неправомірними і такими, що порушують права заявника.

Дії державного виконавця Лисенка Максима Анатолійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу, не зачіпають прав та обовязків і інтересів інших осіб, окрім як сторін виконавчого провадження (стягувача та боржника), тому суд не знайшов підстав для залишення скарги у цієї частині без розгляду. Такий висновок узгоджується із п. 25 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6, відповідно до якого «оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні». Як вбачається із матеріалів справи, майно боржника не було реалізовано з прилюдних електронних торгів, а передано стягувачу на підставі постанови та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018.

Оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

В частині вимог про скасування акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 року з моменту її прийняття, скасування акту про передачу майна стягувачу у рахунок боргу від 25.06.2018 року з моменту його прийняття також не підлягають задоволенню, оскільки акти державного виконавця від 14.05.2018року та 25.06.2018 року були складені відповідно до дійсних обставин та з дотриманням вимог діючого законодавства щодо їх змісту і форми, а боржником у скарзі не наведено підстав їхньої незаконності.

Ухвалюючи рішення, суд виходить і того, що за висновками Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п. 2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.18 ОСОБА_12 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні, вимоги щодо розподілення будь яких витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_3, боржник ОСОБА_5, орган примусового виконання рішення: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області на рішення та дії державного виконавця, задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час відкриття виконавчого провадження.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2017 року № 55425388 з моменту її прийняття.

Скасувати постанови про арешт майна боржника від 21.12.2017 року з моменту її прийняття.

Скасувати постанову про розшук майна боржника від 21.12.2017 з моменту її прийняття.

Скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника від 12.01.2018 року з моменту її прийняття.

Скасувати постанову опису й арешту майна від 07.02.2018 року з моменту її прийняття.

Визнати незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича під час визначення та залучення до виконавчого провадження субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ПП «Ажіо».

Скасувати постанову про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 09.02.2018р. з моменту її прийняття.

Визнати незаконними дії державного виконавця Яжука Сергія Сергійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018р. з моменту її прийняття.

Визнати незаконними діями державного виконавця Лисенка Максима Анатолійовича з організації, проведення процедури реалізації майна боржника та передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 25.06.2018р. з моменту її прийняття.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Марїнський районний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя В.А. Сенаторов

Дата документу 08.10.2018 року