Справа № 236/3375/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

01.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. втратившим право користування житловим приміщенням- житловим будинком №142 по вул.Оборони в м.Лиман Донецької області.

Позивач до судового засідання не з*явилась але подала суду заяву в якій наполягала на позовних вимогах з підстав зазначених в позові , просила їх задовольнити та справу розглянути за її відсутністю.

Відповідач до судового засідання не з*явився але подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю.

При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено .

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованими за адресою: Донецька область м.Лиман вул.Оборони-142 (а.с.9-11).

В зазначеному домоволодінні також зареєстрований за місцем мешкання її син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який в зазначеному домоволодінні з 2014 року не мешкає і його речей там не має (а.с.5,7-8).

ОСОБА_2 інтересу до цього житла не проявляє, участі в утриманні цього житла не приймає, мешкає за іншою адресою, вселитись в зазначений будинок з 2014 року не намагався (а.с.6).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 ЦПК України- За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому статтями 206- 207 цього Кодексу.

В статті 206 ЦПК України зазначено-

1. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

2. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

3. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

4. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

5. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У суду не викликають сумніву надані позивачем письмові докази, оскільки ці документи надані та складені повноважними особами.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 УПК України- Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В ч.4 ст.156 СК України зазначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням .У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім*ї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату.

Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Згідно з ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення , займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім*ї.У цьому випадку власник будинку ( квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України- договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку.

Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності , наймач і особи,які проживають разом з ним , зобов*язані звільнити житлове приміщення ,а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України , а також ст.150 ЖК України власник житлового будинку( квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання ,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб .

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В статті 405 ЦК України зазначено-

1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.2 п.15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Таким чином, у зв*язку з тим, що відповідач не є членом сім*ї позивача , між ними не було укладено договору найму житла, відповідач будучі зареєстрованим як мешкаючий в будинку що належить позивачу на праві власності , створює умови які зобов*язують позивача нести додаткові витрати по його утриманню, який може бути потрібний їй самій, не мешкає в будинку №142 по вул.Оборони в м.Лиман Донецької області близько чотирьох років, то він є таким, що з цих підстав втратив право користуватись цим жилим приміщенням , бо право позивача на володіння , користування та розпорядження своїм майном, яке належить їй на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв*язку з тим, що позивач просила судові витрати покласти на неї то вони їй відшкодуванню з відповідача не підлягають

Керуючись ст.ст.98,150,156,162,168-169 ЖК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.200,206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. втратившим право користування житловим приміщенням- житловим будинком №142 по вул.Оборони в м.Лиман Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд.

Суддя -