Справа № 581/470/18
Провадження № 2/581/202/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 вересня 2018 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,
12 липня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом.
Вимоги мотивує тим, що 22 липня 2013 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до його умов позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, оплачувати комісії та пені. В свою чергу банк, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань, нараховує відсотки, пеню, штрафи.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченою кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав шляхом надання останньому кредиту в розмірі, встановленому договором, а відповідач, у порушення своїх зобов'язань своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив ним не поданий. Тому, зважаючи на наявну в матеріалах справи згоду позивача про можливість розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 шляхом оформлення заяви позичальника, підписаної відповідачем, було укладено кредитний договір зі встановленим кредитним лімітом у сумі 3100 грн. на строк, що відповідає строку дії картки зі встановленням відсоткової ставки 30,00%. Згідно даної заяви відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно надано позивачем розрахунку відповідач багаторазово періодично користувався кредитними коштами, частково погашав борг і, відповідно, погоджувався з встановленою банком процентною ставкою за користування кредитом та іншими умовами укладеного договору.
Із наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що ОСОБА_2 за кредитним договором видавались кредитні картки, строк дії якої встановлено до травня 2017 року включно.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за укладеним договором, відсоткова ставка банком неодноразово змінювалась, однак докази погодження з відповідачем зміни відсоткової ставки до розміру більшого, ніж 30,00 % в матеріалах справи відсутні.
Відтак, слід вважати, що ОСОБА_2 мав обов'язок перед банком сплачувати відсотки не більше, ніж 30,00 % річних за користування кредитними коштами.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за відсотками за погодженою відсотковою ставкою станом на 31 серпня 2014 року становить 899 грн. 93 коп.
У зв'язку з цим відсотки за період з 1 вересня 2014 року по 31 травня 2017 року підлягають перерахунку виходячи з відсоткової ставки 30,00%, а не 34,80 %, 43,20% як вказано банком.
Розмір відсотків за цей період підлягає стягненню з урахуванням розміру заборгованості за кредитом, відсоткової ставки 30,00%, кількості днів прострочення та становить 2541 грн. 43 коп., що розраховано наступним чином:
за період з 01.09.2014р. по 31.05.2017р. (заборгованість за кредитом 3082,83 грн. х відсоткова ставка 30,00%, кількість днів 1003) 2541 грн. 43 коп.
Тому розмір заборгованості по відсоткам, що підлягає стягненню з відповідача становить 3441 грн. 36 коп. (899 грн. 93 коп. - відсотки станом на 31 серпня 2014 року + 2541 грн. 43 коп. - відсотки за період з 1 вересня 2014 року по 31 травня 2017 року).
Подальше, після спливу строку кредитування нарахування відсотків протирічить висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленому у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.
Таким чином, за встановлених обставин суд приходить до висновку, що в порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору ОСОБА_2 допустив заборгованість по кредитному договору, що в силу ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України надає право стягнути з боржника на користь кредитора неповернуту суму заборгованості за кредитним договором, відсотки, пеню та комісію.
Однак суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобов'язання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Із урахуванням викладених обставин справи, балансу інтересів сторін, загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з боржника неустойки у вигляді пені у розмірі 4770 грн. 52 коп. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів суд відмовляє, оскільки стягнуто пеню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 10%, а значить витрати по сплаті судового збору становлять 176 грн. 20 коп. (1762 грн. - 100%, 176 грн. 20 коп. - 10 %) та повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, відсотки, пеню та комісію.
Керуючись ст. 12, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 16 лютого 2004 року, РНОКПП НОМЕР_1).
Суддя О. В. Кузьмінський