Справа № 522/6892/18
Провадження № 2/522/6127/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси,
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,
при секретарі Іскрич В.В.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2, згідно якої просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
При цьому посилаючись на те, що 27.08.2008 року у вищевказаній квартирі був зареєстрований громадянин ОСОБА_2, який не являється членом сім'ї. Відповідач не має статусу члена користувачів квартирі, проте зареєстрований в даній квартирі, однак там більше року не проживає.
Позивач зазначив, що постійно проживає у вищевказаній квартирі, самостійно сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню житла, однак реєстрація відповідача у квартирі, яка перебуває у його користуванні створює перешкоди у користуванні вказаною квартирою та призводить до зайвих витрат по сплаті житлово-комунальних послуг.
Позивач у судове засідання не з'явилися, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили.
Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили
Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1, це підтверджується ордером №7263 на заняття у порядку обміну квартири від 09 листопада 1991 року.
27.08.2008 року у вищевказаній квартирі був зареєстрований громадянин ОСОБА_2.
Згідно довідки №532 від 12.04.2018 року наданої ЖКС «Фонтанський» за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
Згідно Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем її реєстрації відповідач не проживає в даній квартирі більше року, особисті речі відповідача в ній відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на в ший розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»№475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно з ч.1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідач не проживає за вказаною адресою та як вбачається з матеріалів справи фактично виселився.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Зі змісту ст. 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в квартирі, порушує права ОСОБА_1 як користувача квартири на можливість вільного розпорядження своїм майном, спричиняють матеріальні збитки у вигляді додаткової оплати комунальних послуг, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 2, 13, 76-80, 81,223, 247, 274-275, 280-281 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Встановити порядок виконання рішення суду, за яким це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Суддя: А.Ю. Бойчук