У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду посилаючись на те, що між ним та фірмою «БРЮФАРМЕКСПОРТ» протягом 2004 - 2016 років існували господарські відносини, в рамках яких ОСОБА_1 перебуваючи на той момент в статусі фізичної особи-підприємця, наддав фірмі ««БРЮФАРМЕКСПОРТ» послуги супроводження діяльності його представництва в Україні. В порушення умов договору фірма ««БРЮФАРМЕКСПОРТ» не оплатила надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виник прострочений основної борг в сумі 26000 доларів США. Відповідач вже тривалий час ухиляється від виконання зобов'язання по оплаті боргу. Відповідач на правах власності володіє житловою квартирою № 8 у будинку № 18 по вул. Ярослава Гашека в м. Києві. Позивачу стало відомо про те, що відповідач намагається продати вказану квартиру. 14.08.2018 року відповідач уклав і нотаріально оформив попередній договір щодо продажу вказаної квартири із зобов'язанням здійснити відчуження квартири до 17.09.2018 року. Отже існує небезпека того, що на момент ухвалення рішення по справі зазначене нерухоме майно вийде з володіння відповідача, а виконання судового рішення може бути значно утруднено або взагалі неможливо. З урахуванням викладеного, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності фірмі ««БРЮФАРМЕКСПОРТ» в порядку забезпечення позову та заборонити її відчуження.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). (ч. 1 ст. 153 ЦПК України)

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами пункту першого частини першої статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

З поданої заяви вбачається, що предметом позовних вимог заявника у майбутньому є стягнення суми боргу.

Враховуючи наведене, до даного позову слід застосовувати загальні правила підсудності, закріплені у ст. 27 ЦПК України, відповідно до положень якої, позови до юридичних осіб пред'являються за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.7 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із діяльності філії або представництв юридичних осіб, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Так, з заяви вбачається, що представництво відповідача фірма «БРЮФАРМЕКСПОРТ» в Україні знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 34 к. 28, що територіально знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається до подання позовної заяви, подана заявником з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає праву на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 27, 28 149 - 153 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - передати на розгляд до Шевченківському районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О.Яровенко