печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І.В.,

при секретарі - Чепізі Є.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа Берегівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в останній редакції якого, просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. від 09 листопада 2017 року за реєстровим № 19735, вчинений на користь ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», таким, що не підлягає виконанню, та стягнути суму судового збору. В обґрунтування поданого до суду позову ОСОБА_2 вказав, що 26 травня 2011 року ним була заповнена та подана до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у банку за № 220210904, висловивши своє бажання отримати кредитну лінію у розмірі 6 500 грн, однак без погодження будь-яких умов, ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» збільшив кредитний ліміт на картковому рахунку без укладення кредитного договору та без підписання договору «Умови та правила надання банківських послуг». Позивач вважав, що кредитний договір не було укладено, а перерахування на його рахунок у вигляді збільшення ліміту, можливо є помилковим, він періодично користувався грошовими коштами банку та повертав їх на свій рахунок шляхом його поповнення. Лише у квітні 2018 року, після відвідування відділення банку, позивач з'ясував, що весь час нараховувалися відсотки та неустойка на грошві кошти, якими він користувався, та отримано виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості, який знаходиться на виконанні у Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Позивач зазначив, що анкета-заява від 26 травня 2011 року є одностороннім вхідним документом, про що свідчить підпис співробітника банку у розділі «Відмітка банку» про отримання заяви, що передбачено будь-якою інструкцією з діловодства, а сама анкета-заява свідчить лише про намір отримати кредитну лінію, тобто анкета-заява повинна передувати укладенню кредитного договору у письмовій формі. Така заява-анкета не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», не містить обов'язкових реквізитів та інформації, яку повинен містити кредитний договір, тому нарахування банком відсотків та неустойки є безпідставним та спірним. Позивач вказав, що положення пункту 23 статті 1, статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та зміст Постанови Національного банку України № 168 не була йому надана до моменту підписання анкети-заяви, лише проінформований, що остаточні умови будуть викладені у кредитному договорі, який не було укладено банком з ним. Окрім того, позивач наголошував, що банком завищено розрахунок суми боргу за основним платежем (тілом), внаслідок неправомірного зарахування платежів у рахунок безпідставного погашення відсотків та неустойки, розрахунок є незрозумілим, суперечливим, підсумкові суми у ньому не збігаються. Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. від 09 листопада 2017 року за реєстровим № 19735 таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент його вчинення банком та позивачем не було укладено кредитного договору, борг не є безспірним, період охоплений виконавчим написом перевищує шість років чотири місяці.

Ухвалою судді від 22 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 12 червня 2018 року до суду від представника позивача надійшла позовна заява у новій редакції /а. с. 25-28/.

18 червня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін /а. с. 30-31/.

Від представника відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. до суду 27 липня 2018 року засобами поштового зв'язку надійшов відзив на позов, у якому відповідача позов не визнав, заперечував проти його обґрунтованості, а також просив розгляд проводити за відсутності відповідача та його представника /а. с. 39-41/.

Відзив від відповідача АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступник ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») та пояснення від третьої особи у справі до суду не надходили, як і заяви з процесуальних питань.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Представники відповідачів, третьої особи у судове засідання, про яке були повідомленими належним чином, не з'явилися.

Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

26 травня 2011 року позивач заповнив та подав відповідачу Заяву-анкету № 220210904 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів).

Відповідно до змісту Заяви-анкети від 26 травня 2011 року № 220210904, позивач, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПРИВАТБАНКУ, виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну карку «Універсальна» з кредитним лімітом 6 500 грн та погодився з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифів, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, у тому числі заявник погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, вимоги яких зобов'язався виконувати та регулярно ознайомлюватися із змінами на сайті банку позивач /а. с. 11/.

09 жовтня 2017 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором б/н від 26 травня 2011 року, оскільки станом на 03 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, починаючи з 26 травня 2011 року, становить 61 104, 41 грн, з якої 22 213, 80 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 097, 45 грн - нараховані відсотки, 15 407, 24 грн - пеня, 500, 00 грн - штраф у фіксованій частині, а 2 885, 92 грн - відсоток від суми заборгованості по штрафу /а. с. 13-14/.

Також 09 жовтня 2017 року відповідач АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» направив засобами поштового зв'язку позивачеві письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 26 травня 2011 року /а. с. 18, 19/.

Вчинення виконавчого напису регламентуються статтями 87-91 Закону України

«Про нотаріат» і главою 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами

України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Вбачається, що для вчинення виконавчого напису представником відповідача АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» було надано відповідачу приватному нотаріусу Швецю Р. О. документи, копії яких направлені разом з відзивом, а саме:

- заяву про вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 2.1 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами;

- оригінал, за правилами Порядку № 1172, і копія договору про надання банківських послуг (анкета-заява позичальника).

- виписка з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою банку;

- копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором;

- підтвердження надіслання вимоги про усунення порушень кредитного договору.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних справ шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Перелік документів для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172, є вичерпним. Інші документи для вчинення виконавчого напису нормативно-правовими актами не передбачені.

Відповідно до п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами

України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, безспірність заборгованості визначається нотаріусом тільки на підставі наданих документів передбачених переліком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій України не передбачено узгодження безспірності заборгованості з боржником, при вчинені виконавчого напису.

26 травня 2011 року між позивачем і відповідачем ПАТ «КБ «Приватбанк» було укладено публічний договір про надання банківських послуг шляхом

приєднання позивача к умовам і правилам надання банківських послуг у Приватбанку шляхом підписанням анкети-заяви. Умовам і правилам надання банківських послуг оприлюднені на сайті ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» https://privatbank.ua/terms.

Відповідно до частини другої ст. 628 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 630 Цивільного кодексу України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отримання позивачем кредитних коштів є його правом, а не обов'язком та свідчить про його згоду з умовами кредитування.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) Цивільного кодексу України. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Публічний кредитний договір є укладеним з моменту отримання позивачем кредитних коштів.

Встановлено, що укладений між сторонами договір є діючим і безстроковим, так як в ньому не встановлений строк його припинення і сторони не звертались один до одного щодо його розірвання.

Відповідачем АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачеві приватному нотаріусу надано виписку з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою, що є відповідним документом, яким встановлено наявність заборгованості боржника.

Статтею 87 Закону України «Про Нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус не встановлює суму боргу для боржника, дану суму встановлює стягувач, що звернувся до нотаріуса за виконавчим написом, нотаріус лиш підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887.

З наданої виписки вбачається, що позивачем до 25 вересня 2014 року виконувались умови договору, а 26 вересня 2014 року виникли порушення умов договору, таким чином стягнення за кредитним договором здійснюється з 26 вересня 2014 року.

Відповідно до частини першої ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 2.7.1.4.5. публічного кредитного договору, умови якого оприлюднені на сайті АТ «КБ «Приватбанк», передбачено, терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів та будь-яких інших платежів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 5 (п'ять) років.

Тобто перебіг позовної давності почався з 26 вересня 2014 року і закінчується 25 вересня 2019 року, тому виконавчий напис від 09 листопада 2017 року за реєстровим № 19735 вчинено у межах позовної давності.

Банком-відповідачем було надано копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 26 травня 2011 року № б/н та підтвердження, що 09 жовтня 2017 року, згідно з списком згрупованих поштових відправлень пріоритетних листів з оголошеною цінністю за номером 3, позивачу надіслана претензія від 05 жовтня 2017 року № SAMDNWFC2 про наявність боргу.

Відповідно до пункту 2.3 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено - повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану адресу в договорі.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За правилами статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В роз'ясненнях, викладених в інформаційному листі ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014 року № 2, у 10 пункті роз'яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Відповідно, судовим розглядом встановлено, що посилання позивач на те, що відповідачем приватним нотаріусом КМНО Швецем Р. О. порушені вимоги перевірки безспірності заборгованості та вчинено з спливом строку позовної давності є безпідставним, банком-відповідачем та позивачем укладено публічний договір, за яким у останнього виникли зобов'язання з договору надання банківських послуг, який є змішаним договором, в тому числі і кредитним, тому твердження позивача про те, що кредитного договору не існує, є необґрунтованим.

Таким чином обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, правомірність і законність дій та рішень відповідача приватного нотаріуса Швеця Р. О., як і ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» щодо звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису підтверджується письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст.1-16, 18, 259, 628, 630, 634, 663 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа Берегівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 03 вересня 2018 року.

Головуючий І. В. Литвинова