Справа № 539/1744/18
16 серпня 2018 року
Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого судді Даценка В.М.,
при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.,
за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві вказала, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 01 серпня 2011 року, укладеного між нею, на той час ОСОБА_3( в подальшому ОСОБА_1П.) та ОСОБА_4, вона стала власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Її право власності на зазначене житло підтверджується витягом №30964933 від 15.08.2011 року з державного реєстру прав власності, де зазначено, що власником квартири є вона, ОСОБА_3
21.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Так як ОСОБА_2 став її чоловіком, то він як член сімї з її згоди на підставі договору №2540 від 12 лютого 2013 року був зареєстрований терміном на три роки по місцю її проживання в належній їй квартирі АДРЕСА_2.
Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2016 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.
29 серпня 2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_5.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в належній їй квартирі з 12.02.2013 року терміном на три роки. Тобто термін реєстрації сплив 12.02.2016 року, але фактично він не проживає за адресою реєстрації починаючи з 2014 року і по теперішній час.
Місце його проживання та перебування їй не відоме.
Прохає суд винести рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №3 в будинку №5 по вул. Авангардній, в м. Лубни Полтавської області.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наполягаючи на задоволенні позовних вимогах, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази, зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що сторони з 21.02.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.7).
01.08.2011 року за договором купівлі-продажу позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_3(а.с.5).
Як вбачається із копії домової книги та договору №2540 від 12 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований терміном на три роки по місцю проживання позивача, в належній їй квартирі АДРЕСА_2(а.с.8, 9, 10).
З 2014 року ОСОБА_2 фактично в належній позивачу квартирі не проживає, що підтверджується актом вуличного комітету по місцю проживання позивача від 05.06.2018 року (а.с.15). Речей, належних відповідачу в квартирі немає.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, позивачу необхідно для безперешкодного здійснення свого права розпоряджатися своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла.
З обставин справи вбачається, що йдеться про колишнього члена сімї власника житлового приміщення.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що відповідач протягом року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Докази на підтвердження поважності причин не проживання відповідача суду не надано.
Відтак, відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач є таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн.80 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 383, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 71-72, 116, 56 Житлового Кодексу України , ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року суд , -
Позов ОСОБА_1(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 28 травня.1980 року народження, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6М.