ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/3659/16-ц

провадження № 22-ц/4809/217/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи: представник департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України - Богдан Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2013 року, яка набрала законної сили, зобов'язано Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі та порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року за № 499 «Про затвердження у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва), чи призваних на навчання (або перевірочні та спеціальні збори, та інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб» з урахуванням інфляційних витрат на дату призначення.

В грудні 2015 року Міністерство оборони України частково виконало вказану постанову суду і виплатило ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 16065 грн., але без урахування індексу інфляції.

Постановою серії ВП № 43542633 від 09.12.2015 року виконавчою службою було ухвалено про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання згаданого судового рішення.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року зазначена вище постанова була визнана протиправною та скасована.

Постановою головного державного виконавця виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. від 30.06.2016 року виконавче провадження було відновлене і 01.09.2016 року направлене Міністерству оборони України вимогу про виконання рішення суду.

Оскільки Міністерство оборони України та Департамент виконавчої служби не вчиняють жодних дій по виконанню рішення суду, вважає їхню бездіяльність неправомірною та такою, що свідчить про втручання в його приватну власність отримати одноразову допомогу в розмірі 272445 грн., визначену судовим експертом - ОСОБА_4, чим заподіяли йому матеріальну шкоду в розмірі 272445 грн. та моральну шкоду в розмірі 17 000 грн.

Позивач зазначив, що моральна шкода полягає в тому, що своєю бездіяльністю Міністерство оборони України та Департамент виконавчої служби не виконали судове рішення у повному обсязі у зв'язку з чим фактично позбавили його, як інваліда другої групи значної грошової суми, що суттєво вплинуло на його моральний стан, спричинило моральні страждання.

Просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 272445 грн. та моральну шкоду в розмірі 17 000 грн. за рахунок державного бюджету України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача територіальний орган Державної казначейської служби України.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка на відшкодування майнової шкоди в сумі 272 445,00 грн та відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн. У решті позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 шляхом списання з рахунка, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, відшкодування майнової шкоди у сумі 16 076,25 грн та відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн. Стягнуто з Міністерства оборони України та Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на користь держави судовий збір по 136,23 грн з кожного. У задоволенні позову до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України відмовлено.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У лютому 2018 року Департамент ДВС Міністерства юстиції України подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У березні 2018 року Міністерство оборони України подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У квітні 2018 року Кабінет Міністрів України подав відзиви (пояснення) на касаційні скарги ОСОБА_2, Міністерство оборони України та Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, які мотивовані тим, що позивач не довів наявність в діях відповідачів необхідних елементів складу правопорушення та тим, що Кабінет Міністрів України не є належним відповідачем у справі.

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року касаційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України, ОСОБА_2 задоволені частково.

Постанова Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року скасувана, справу передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року, суд касаційної інстанції зазначив - вирішуючи спір та стягуючи кошти на відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України, суди не визначились з характером спірних правовідносин, не встановили, кого саме позивач вважає заподіювачем шкоди, в чому полягає незаконність дії чи бездіяльність кожного з відповідачів або чим спростовуються обставини, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги; не з'ясували, у зв'язку з чим обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним.Суди неправильно застосували норми матеріального права, вважаючи, що орган державної виконавчої служби має нести солідарну відповідальність поряд з боржником, оскільки Законом України «Про виконавче провадження», статями 1173, 1174 ЦК України не передбачено майнової відповідальності державної виконавчої служби за стан виконання судових рішень, що виконуються примусово.Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не з'ясував всі факти, що входять до предмета доказування; не дослідив обставини, якими мотивовано рішення суду, чи підтверджуються належними й допустимими доказами та чи доведені вони.Також помилковим є висновок суду апеляційної інстанції, що оскільки державний виконавець повторно своєю постановою від 28 серпня 2017 року ВП № 43542633 закінчив виконавче провадження у зв'язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконане без його участі, то можливість виконання постанови суду є втраченою, оскільки позивач має можливість оскаржити таке рішення державного виконавця у порядку, встановленому законом.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2018 року призначено справу за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2017 року до розгляду на 18.10.2018 року на 10 год.30 хв.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідувано Апеляційний суд Кіровоградської області та утворено Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справ, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 08 жовтня 2018 року розподілено судді для розгляду справи.

16.10.2018 року визначено склад колегії суддів по даній справі.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи повідомлені про розгляд справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанцій не відповідає зазначеним вимогам.

Статтею 56 Конституції України визначено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

З огляду на статті 1166 та 1167 ЦК України, якщо шкода заподіяна кількома особами, така шкода відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, які спільно заподіяли шкоду (стаття 1190 ЦК України).

Відповідно до статей 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставами, за яких орган державної влади може бути притягнутий до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є: факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб; наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Статтею 11 Закону «Про державну виконавчу службу» (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що позивач проходив військову службу з якої звільнений в запас за віком - 29 березня 1991 року.

21 червня 2012 року позивачу встановлено другу групи інвалідності по захворюванню, пов'язаному з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціально експертної комісії від 25 червня 2012 року серія 10 ААА № 881031 та витягом з протоколу ВЛК Центрального регіону по встановленій причинного зв'язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтва від 29 травня 2012 року (протокол № 54).

Суд першої інстанції зазначив, що правове регулювання відносин між державою і громадянином України у зв'язку із виконанням ним конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року за №2232-ХIII «Про військовий обов'язок і військову службу». Відповідно до статті 41 цього Закону у редакції, чиній на час виникнення права на соціальну допомогу, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХII.

Суд першої інстанції зазначив, що суди розглядаючи спірні правовідношення ОСОБА_2 з Міністерством Оборони України на протязі часу з 12 липня 2013 року включно до 30 липня 2015 року встановили, що Міністерством Оборони України по відношенню ОСОБА_2 допущено ряд порушень Законів України,зокрема Закон України за № 2011-Х11, Закон України за № 2232-Х111,Постанову Кабінети Міністрів від 28 травня 2008 року № 499, ст.19 Конституції України, чим заподіяли позивачеві матеріальну та моральні страждання не виконавши добровільно судове рішення від 12 липня 2013 року,не виконавши рішення суду за виконавчим листом до теперішнього часу,чим допустили порушення прав позивача ОСОБА_2 отримати разову соціальну допомогу,на продовження лікування, реабілітацію.

Згідно ст.124 Конституції України, ст.255 Кодексу адміністративного судочинства, постанова Світловодського міськрайонного суду від 12 липня 2013 року яка набрала законної сили, після касаційного розгляду Вищим адміністративним судом України від 30 липня 2015 року є обов'язковою для Міністерства Оборони України і підлягала до виконання, але МО України не виконало рішення суду, а Департамент ДВС Міністерства юстиції України після набрання законної сили рішення суду проявив бездіяльність і на протязі часу з 30 липня 2015 року, включно до 11 серпня 2017 року належним чином виконавче провадження не контролював, не приймав дій по зобов'язанню Міністерства оборони України виконати рішення Світловодського міськрайонного суду від 12 липня 20ІЗ року, а 28 серпня 2017 року ухвалив Постанову "Про закінчення виконавчого провадження" серія ВП № 43542633 від 28.08.2017 року, передав матеріали виконаного провадження слідчим органам».

Вирішуючи спір та стягуючи кошти на відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору відповідно до позовних вимог є відшкодування позивачу шкоди за рахунок державного бюджету України , завданої неправомірними діями Міністерства оборони України, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, зокрема у зв'язку з невиплатою позивачу одноразової допомоги з урахуванням інфляційних витрат на дату призначення виплати грошової допомоги.

Суд першоїі інстанції встановлюючи обставини справи не звернув увагу, що відповідно до Постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.07.2013 року було зобов'язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі та порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року за № 499 «Про затвердження у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва), чи призваних на навчання (або перевірочні та спеціальні збори, та інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб» з урахуванням інфляційних витрат на дату призначення, при цьому суд не зазначив конкретну суму яка підлягає стягненню на користь позивача.

Міністерство оборони України вважає, що Постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.07.2013 року виконана повністю, оскільки відповідно до статті 2 Закону України від 3.07.1991р. №1282-ХII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, а оскільки горошова сума яка підлягає виплаті позивачу у розмірі 16 076,25 грн. має одноразовий характер то відповідно індексація не нараховується.

Таким чином вбачається, що між позивачем та Міністерством оборони України виник спір в частині суми яка підлягає до виплати позивачу.

Так як між сторонами виник спір по сумі яка на думку позивача не була нарахована та виплачена, то відповідно спір в цій частині недоплаченої суми вирішується шляхом звернення позивача з позовом до суду, про стягнення з органу який повинен був здійснити нарахування та виплати спірної суми, а не в порядку відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розумінні статтей 1166,1167,1173, 1174 ЦК України .

Посилання позивача , що орган державної виконавчої служби має нести солідарну відповідальність поряд з боржником, є необґрунтованим оскільки Законом України «Про виконавче провадження», статями 1173, 1174 ЦК України не передбачено відповідальності державної виконавчої служби за стан виконання судових рішень, що виконуються примусово.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, оскільки не встановив дійсні обставини по справі не сприяв всебічному розгляду справи і як наслідок ухвалив судове рішення, яке не ґрунтується на законі, а тому є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - задовольнити.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Текст постанови складено 19.10.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: