Ухвала

12 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 466/6553/16-ц

провадження № 61-42897 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2018 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з указаним та з уточненням позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів 7305,88 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення, 563,88 грн інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 86,72 грн, а всього - 7956,48 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року в складі судді Невойта П. С. позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 7305,48 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення, 556,88 грн інфляційних втрат, 3 % річних у розмірі 86,72 грн, а всього - 7949,08 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2018 року в складі колегії суддів Левика Я. А., Савуляка Р. В., Шандри М. М. апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 2556,36 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення, 23,58 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 3,34 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання, а всього - 2583,28 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

16 серпня 2018 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з пропуском строку на касаційне оскарження подали до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення та просили поновити строк як пропущений з поважних причин.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року дану скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме для зазначення обставин, які є поважними, та подачі до суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначили, що в судовому засіданні були проголошені лише вступна та резолютивна частини судового рішення, а копію повного тексту постанови вони отримали 17 липня 2018 року, на підтвердження чого надали відповідні докази.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є майнова вимога про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, ціна якої не перевищує 176 200 грн.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко