Справа № 149/1599/18
Провадження №2/149/586/18
Номер рядка звіту 54
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2018 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді: Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа ОСОБА_3 Хмільницької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хмільницької РДА Вінницької області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Справу було розподілено судді Гончарук-Аліфановій О. Ю. 11 вересня 2018 року.

13 вересня 2018 року по справі було відкрито спрощене провадження без виклику осіб.

26 вересня 2018 року відповідачем було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. Аналогічне клопотання було подано позивачем 02 жовтня 2018 року.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 28 вересня 2018 року справу було призначено в судове засідання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА. Зі звільненням вона не погодилась, оскарживши його в судовому порядку. Постановою ВС від 21 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Хмільницької РДА про її звільнення, позивача поновлено на посаді та стягнуто з Хмільницької РДА на її користь 57 452 грн. 85 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, оскільки стягнута Верховним Судом заробітна плата за час вимушеного прогулу не коригувалася на коефіцієнти підвищення посадового окладу, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, хоча за вказаний період в установі відбувалось підвищення заробітної плати, просила стягнути з відповідача на її користь розмір втраченого заробітку, з вирахуванням суми, стягнутої Верховним Судом, з врахуванням коефіцієнтів підвищення за період вимушеного прогулу та понесені судові витрати.

У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто такий предмет спору вже розглянуто та по ньому винесено остаточне рішення.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що питання коригування оплати праці за час вимушеного прогулу не було предметом розгляду Верховного Суду, оскільки підвищення посадового окладу та надбавки за вислугу років відбулося після ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанції. Заявила клопотання про витребування матеріалів адміністративної справи №802/651/16-а.

В запереченнях відповідач послався на те, що у разі встановлення Верховним Судом неповного зясування судами обставин справи, зокрема розміру заробітної плати позивача, справу було б направлено на новий розгляд.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, викладених в письмових заявах по суті справи. Пояснила, що майже два роки вона добивалась поновлення на роботі, за цей час розмір її заробітку зріс би майже вдвічі, тому недоплата відповідачем суми її середнього заробітку суттєво впливає на її права.

Адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що оскільки судами першої та апеляційної інстанції позивачу було відмовлено, за час розгляду справи заробіток на посаді позивача зріс за рахунок підвищення посадового окладу та доплати за ранг державного службовця, а Верховний Суд згідно ч. 2 ст. 341 КАС України позбавлений права приймати до розгляду нові докази, питання коригування оплати праці, предметом його розгляду не було.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в письмових заявах відповідача по суті справи, вказавши, що на думку відповідача звільнення позивача було законне, крім того питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішено Верховним Судом при поновленні позивача на роботі.

Третя особа, голова Хмільницької РДА ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, про його день, час та місце був повідомлений належним чином, заяв, клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, які зявились в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши витребувані судом матеріали адміністративної справи № 802/651/16-а за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької РДА Вінницької області, третя особа: заступник начальника управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, судом встановлено такі фактичні обставини.

24 квітня 2015 року ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА (а. с. 4, 5-8).

Згідно розпорядження голови Хмільницької РДА № 37-рк від 14 квітня 2016 року, з 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 увільнено з посади заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА (а. с. 9).

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Хмільницької РДА № 37-рк від 14 квітня 2016 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА з 15 квітня 2016 року, стягнуто з Хмільницької РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57 452 грн. 85 коп. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовлено( а. с. 10-19).

З мотивувальної частини зазначеної постанови вбачається, що при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Верховним Судом було здійснено обчислення на підставі довідки, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА № 0117-1448 від 15 квітня 2016 року (а. с. 16, 52).

Згідно розпорядження голови Хмільницької РДА від 03 квітня 2018 року № 27-рк, позивача поновлено на роботі з 15 квітня 2016 року, нараховано та виплачено їй 57 452 грн. 85 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а. с. 21).

04 квітня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про поновлення на посаді (а. с. 22).

Розпорядженням голови Хмільницької РДА від 26 квітня 2018 року № 30-рк внесено зміни до розпорядження № 27рк від 26 квітня 2018 року: доповнено його щодо виплати середнього заробітку в період з 22 березня 2018 року по 10 квітня 2018 року (а. с. 23).

Згідно довідки управління УСМП Хмільницької РДА від 08 червня 2018 року № 01-20-1616, нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за лютий 2016 року складала 2 962 грн. 14 коп., а за березень 2016 року 2 152 грн. 88 коп.(а. с. 25).

Згідно довідки управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА № 01-17-721 від 14 березня 2018 року, з квітня 2016 року по березень 2018 року в установі на підставі відповідних постанов КМУ, відбувалось підвищення посадових окладів, зокрема з 01 травня 2016 року, 01 січня 2017 року, 01 січня 2018 року (а. с. 26).

Таки чином між сторонами виник спір щодо порушення законодавства про оплату праці розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1, повязаного з її незаконним звільненням з посади заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА.

Вказані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках, зокрема звільнення без законної підстави. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому вимоги ч. 2 ст. 235 КЗпП України не звільняють роботодавця від обов'язку здійснити оплату вимушеного прогулу у разі звільнення працівника без законної підстави.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, в тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА без законної підстави, заява про її поновлення на роботі розглядалась більше одного року не з її вини, за час її вимушеного прогулу в установі неодноразово підвищувались посадові оклади згідно актів законодавства відповідних постанов КМУ, - беручи до уваги те, що питання коригування середнього заробітку з час вимушеного прогулу не було предметом розгляду Верховного Суду при вирішенні питання про поновлення позивача на роботі в силу приписів ч. 2 ст. 341 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Така позиція суду відповідає також правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-203цс14 від 21 січня 2015 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, який відповідає зазначеним вище вимогам законодавства, розмір втраченого заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2016 року по 21 березня 2018 року із врахуванням коефіцієнтів підвищення заробітної плати та з вирахуванням стягнутого Верховним Судом 21 березня 2018 року, становить 57 912 грн. 54 коп. (а. с. 27-30).

З огляду на наявність в матеріалах справи документів на підтвердження надання правничої допомоги позивачу, передбачених ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а. с. 31, 32) вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

На підставі ст. 235 КЗпП України, ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 273, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області () на користь ОСОБА_1 ( 09 травня 1978 р. н., паспорт серії АВ 555608, вид. Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій обл. 04 грудня 2003 р., ІПН НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1) 57 912 (п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп. втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16 квітня 2016 року по 21 березня 2018 року з врахуванням коригування на коефіцієнти її підвищення.

Стягнути з Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області () на користь ОСОБА_1 ( 09 травня 1978 р. н., паспорт серії АВ 555608, вид. Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій обл. 04 грудня 2003 р., ІПН НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1) 2000 (дві тисячі) грн понесених витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2018 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: