Постанова

Іменем України

04 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 646/20592/14-ц

провадження № 22-ц/790/2493/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1,на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 29 березня 2016року, ухвалене у складі судді Ізмайлова І.К., -

встановив:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 21 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-702/679/2008, відповідно до умов якого остання отримала 31 500 доларів США та зобов'язалась повернути вказану суму частинами у строк до 21 лютого 2023 року.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за вказаним кредитним договором № ML-702/679/2008.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту, а також сплати процентів належним чином не виконала, з урахуванням уточнених позовних вимог, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 425 765,04 грн., яка станом на 18 квітня 2014 року складається з 14 796,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 306 616,14 грн., заборгованості за кредитом та 1 119 148,90 грн.пені за порушення виконання зобов'язань.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 425 765,04 грн та судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що у 2009 році ПАТ «ОТП Банк» звернулось до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на передану ОСОБА_1 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. 26 червня 2009 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис, квартиру реалізовано. Таким чином у 2009 році банк змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, з позовом про стягнення заборгованості ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду у 2014 році, тобто зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №МL-702/679/2008, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 31500 доларів США з фіксованою процентною ставкою 4,49% та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 21 лютого 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 25 лютого 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї 306 616,14 грн. заборгованості за кредитом та 1 119 148,90 грн. пені за порушення виконання зобов'язань.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Встановлено, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування ним ОСОБА_1 належним чином не виконала.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У пункті 1.9.1 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором ( в тому числі встановлених 2.3.7 та ст..3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення.

Згідно з умовами кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту та процентів за користування ним направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника. Сторони досягли згоди, що датою, якою починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата відправлення такої вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що з такою вимогою банк звернувся до ОСОБА_1 26 квітня 2009 року.

Крім того, встановлено, що 25 червня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на передану ОСОБА_1 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 25 серпня 2009 року було відкрито виконавче провадження, 29 листопада 2010 року квартиру реалізовано з прилюдних торгів.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності на стадії апеляційного провадження, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено за її відсутності, жодних доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи місцевим судом матеріали справи не містять.

Оскільки право вимоги у банку виникло у 2009 року, а з позовом до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось 17 грудня 2014 року, судова колегія дійшла до висновку про те, що позов пред'явлено зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови у його задоволенні.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 5481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 29 березня 2016року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2008 року відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 5481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова