пр. № 4-с/759/103/18
ун. № 759/4619/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

Головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. про визнання незаконних дій головного державного виконавця, що полягає у винесенні постанови про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.02.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. про визнання незаконних дій головного державного виконавця, що полягає у винесенні постанови про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.02.2018 року. В обгрунтування вимог скарги посилається на видачу 22.04.2005 року Святошинським районним судом м. Києва виконавчого листа на примусове виконання рішення по справі № 2-2547/05, яким стягнуто з скаржника на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення обома дітьми повноліття, починаючи з 13.04.2005 року, який був поданий стягувачем до ВДВС Святошинського РВ ДВС м.Києва. По даному виконавчому листі було відкрито виконавче провадження № 18181568. 27.03.2018 року скаржником у поштовому відділенні за місцем свого мешкання було отримано постанову про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.02.2018 року винесену головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. Даною постановою державним виконавцем встановлено заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 року за період з 01.01.2017 року по 01.02.2018 року складає в сумі 49 680, 66 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, не відповідає дійсності, що підтверджується квитанціями про щомісячну сплату аліментів за даний період, також постановою нібито встановлено, що боржник ухиляється від сплати аліментів. З даною постановою скаржник не згодив та вважає дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. протиправними, а постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного: встановлена сума заборгованості по аліментах за період з 01.01.2017 року по 01.02.2018 року складає в сумі 49 680, 66 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, не відповідає дійсності, що підтверджується квитанціями про щомісячну сплату аліментів за даний період, крім того пояснює, що сплата аліментів здійснюється скаржником виходячи з довідки про доходи у розмірі 1/3 частини, у зв'язку з цим просить задовольнити скаргу.

Представник скаржника та скаржник в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги.

Державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маціборук В.О. в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги, 20.06.2018 року через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва надіслав клопотання про відмову у задоволенні скарги (а.с.133).

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2005 року у справі №2-2547/05 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення обома дітьми повноліття, починаючи з 13.04.2005 року (а.с.13-14).

22.04.2005 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення по справі № 2-2547/05, згідно даного виконавчого листа 28.02.2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.113 з ін. сторони).

27.03.2018 року скаржник отримав вказану постанову від 28.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.113).

Згідно п. а) ч. 1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Таким чином, постанова отримана 27.03.2018 року боржником, строк на оскарження постанови від 28.02.2018 не пропущений.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Як слідує з довідки про доходи №МК000000005 від 28.03.2018 року виданої ТОВ «МЕЙКАП» ОСОБА_1 дійсно працює ТОВ «МЕЙКАП» на посаді кур'єра по теперішній час, загальна сума доходу за період з січня 2017 року по грудень 2017 року без урахування аліментів становить 45 928,84 грн. (а.с.114).

Отже, сплата аліментів здійснюється скаржником виходячи з довідки про доходи у розмірі 1/3 частини, заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 року за період з 01.01.2017 року по 01.02.2018 року складає в сумі 49 680, 66 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, не відповідає дійсності, що підтверджується квитанціями про щомісячну сплату аліментів за даний період (а.с.115-116).

У відповідності з п. 2 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Оскільки, ОСОБА_1 керує автомобілями службового користування, так як працює в ТОВ «МЕЙКАП» на посаді кур'єра, що підтверджується довідкою про доходи №МК000000005 від 28.03.2018 року, що є єдиним та основним місцем роботи та джерелом засобу для існування, тому при обмеженні боржника у праві керування транспортними засобами, буде не можливим виконати рішення суду щодо стягнення аліментів на дітей у цивільній справі № № 2-2547/05.

Пунктом 1 ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема: верховенства права, законності, справедливості.

Таким чином, при винесенні постанови від 28.02.2018 державним виконавцем не було враховано, що професія водія (кур'єра) є для заявника (боржника) одним з джерел забезпечення засобів для існування.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги, оскільки вказаними діями державного виконавця порушено норми ЗУ «Про виконавче провадження» та скаржника, оскільки тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами позбавляє боржника джерела засобів для існування та виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 127, 353, 447 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. про визнання незаконних дій головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О., що полягає у винесенні постанови про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.02.2018 року у справі №2-2547/05 - задовольнити.

Визнати незаконними дій головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. та скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маціборук В.О. від 28 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 18181568 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса:03144, АДРЕСА_1) у праві керування транспортними засобами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя І.Ю.Миколаєць