ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/152/18 Справа № 216/913/18 Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/2341/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.

сторони:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи - Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Саксаганський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2018 року, яке ухвалено суддею Сидорак В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт того, що він за національністю є «німець» та внести зміни до актового запису № 1876 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про його народження, складеного Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в частині зміни національності його матері - ОСОБА_4 з «українка» на «німкеня», і, відповідно, до його свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 22.12.1977 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Його батько ОСОБА_5 - українець, а мати ОСОБА_4 - німкеня, що встановлено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2017 року. Також вказане підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя.

На даний час ОСОБА_1 має намір возз'єднатися зі своїми родичами, які проживають у Німецькій Федеративній Республіці для чого необхідно подати відповідні документи на отримання виду на проживання у цій державі. Але важливою умовою отримання позитивного рішення щодо виду на проживання є його належність до німецької національності. Тому просив задовольнити вимоги його заяви в повному обсязі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду, винести нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене без повного та всебічного з'ясування обставин, на які посилалася заявник, як на підставу своїх вимог. Зокрема вказує, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, а примушення громадян в будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 57-58), в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили та клопотань про відкладення розгляду справи не надавали, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Звертаючись із даною заявою ОСОБА_1 зазначив, що він відносить себе до німецької національності і на даний час бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні».

Відмовляючи у задоволенні заяви суд зазначив, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків, що підтверджується і відсутністю у заяві вказівки на конкретне наслідкове значення встановлених фактів. Також заявником не було долучено жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що встановлення факту його національності породжує для нього правові наслідки, передбачені іноземним законодавством.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, заявник ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8), батьками заявника є ОСОБА_5 (національність українець) та мати ОСОБА_4 (національність українка).

Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року встановлено факт, що ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Брянка Луганської області, актовий запис №68 від 11.03.1948 року за національністю «німкеня», що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, виданим 24.01.2018 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного ставну Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Заявник зазначає, що вказівка в актових записах про національність «українець» не відповідає його дійсним бажанням та позбавляє його можливості з'єднатися з родичами на історичній батьківщині та виїхати туди на проживання, а він бажає відновити своє етнічне походження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він відносить себе до німецької національності, й тому він бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність.

Статтею 24 Конституції України закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Згідно з ч. 2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

А відтак, судом першої інстанції було вірно встановлено, що не зазначення в документах заявника національності «німець» не перешкоджає йому виїхати на проживання у Німецьку Федеративну Республіку та вільно дотримуватися німецьких звичаїв, традицій та культури і встановлення даного факту в судовому порядку не породжує жодних правових наслідків для заявника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що ним не може бути взято до уваги посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що встановлення факту приналежності до німецької національності необхідне йому для виїзду на проживання у Німецьку Федеративну Республіку, оскільки вказана обставина не має юридичного значення.

Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 року щодо «Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що в судовому порядку не може бути встановлений факт належності особи до певної національності.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги про внесення змін до актових записів про народження та укладення шлюбу не підлягають задоволенню з огляду на те, що вони є похідними від вимоги про встановлення факту приналежності до національності «німець», а вирішення питання про зобов'язання органу РАЦС вчинити певні дії неможливе в порядку окремого провадження з огляду на необхідність забезпечення судом рівності прав сторін.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: