Справа № 214/5153/18
2/214/2563/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретар судового засідання Бєлікова О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/5153/18
за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представники сторін: від позивача - ОСОБА_3
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією, яка надійшла до суду 08.08.2018 року, та просила стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.11.2015 року станом на 18.07.2018 року в загальному розмірі 12 098,97 грн., що складається із заборгованості: за кредитом 500 грн., по процентам за користування кредитом 187,11 грн., за пенею 10 359,53 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина, 552,33 грн. процентна складова; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1762 грн.
Предявлені вимоги мотивовано тим, що 02.11.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого він отримав кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 3,6% на місяць, з кінцевим терміном повернення по строку дії картки. Свої зобовязання банк виконав, натомість позичальник покладені на нього обовязки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 18.07.2018 року утворилась заборгованість в сумі 12 098,97 грн., яку представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_2А на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в примусовому порядку.
Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
02.11.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» (а.с.5).
Підписанням заяви ОСОБА_2 дав свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.5-21).
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, повязаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобовязань та їх розмір.
З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в початковому визначеному розмірі 500 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 36% річних, зі зміною кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку, що слідує з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.6), що нараховуються з розрахунку факт/360 днів в році.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).
В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 02.11.2015 року виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином жодного разу не внісши коштів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів, в результаті чого станом на 18.07.2018 року утворилась заборгованість по тілу кредиту 500 грн., процентам за користування кредитом 187,11 грн., при цьому заборгованість по тілу визначалась як прострочена з 01.05.2016 року що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.4), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та по процентам підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання.
Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Як визначено п.2.1.6.10 Умов та правил, за несвоєчасне погашення заборгованості стягується неустойка відповідно до Тарифів. Сума неустойки нараховується на залишок простроченого основного боргу і розраховується з дати виникнення простроченої заборгованості до дати внесення платежу.
Як передбачено умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді:
- пені, яка складається з добутку пені 0,24% від суми загальної заборгованості, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пені, яка складається з добутку пені 0,24% від суми загальної заборгованості, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с.6);
- штрафу: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, комісій у випадку порушення виконання зобовязань на строк понад 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та правил, а.с.16-зворот).
За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до п.2.1.6.14 Умов та правил (а.с.21), у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлений в тарифах.
Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитно-договірних зобовязань шляхом нарахування та стягнення неустойки виключно у формі пені або штрафу, без можливості їх одночасного стягнення. При цьому, сторони при укладенні договору погодили, що саме у першу чергу нараховується пеня або штрафи.
У постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Так, у зазначеній постанові Верховного Суду України відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення ст.ст.3, 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п.6 ст.3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у справі №664/2784/15-ц.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобовязаннями за одним і тим самим кредитним договором.
З огляду на рівень виконання позичальником взятих на себе зобовязань, допущення систематичного істотного прострочення вимог, а саме невнесення жодних платежів в рахунок погашення заборгованості, що призвело до зростання кредитної заборгованості, дотримуючись принципів розумності та справедливості, уникнення подвійної відповідальності за одне порушення, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у частині стягнення штрафу в розмірі 500 грн. фіксована частина, 552,33 грн. процентна складова та відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пені в розмірі 10 359,53 грн.
За даних обставин загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №б/н від 02.11.2015 року станом на 18.07.2018 року становить 1 739,44 грн. та складається з: тіла кредиту 500,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 187,11 грн. та штрафу в розмірі 500 грн. фіксована частина, 552,33 грн. процентна складова, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок часткового відшкодування судового збору 246,68 грн. пропорційно частині задоволених вимог (14%).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.11.2015 року станом на 18.07.2018 року в загальному розмірі 1739 (одна тисяча сімсот тридцять девять) грн. 44 коп., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту 500 (пятсот) грн. 00 коп., по процентам за користування кредитом 187 (сто вісімдесят сім) грн. 11 коп., та штрафу в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. фіксована частина, 552 (пятсот пятдесят дві) грн. 33 коп. процентна складова.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 246 (двісті сорок шість) грн. 68 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його підписання.
Відомості про сторін:
ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення суду складено та підписано 19.10.2018 року.
Суддя Євтушенко О.І.