ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №578/217/18

Номер провадження 22-ц/788/1492/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року в складі судді Косар А.І., постановленого у смт. Краснопілля, повний текст якого складений 17 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 липня 2017 року померла його мати ОСОБА_5, яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з онуком ОСОБА_6 У лютому 2018 року позивач отримав листа від приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу про те, що згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 11 грудня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 121, його мати ОСОБА_5 заповіла йому та його брату ОСОБА_7 земельну ділянку площею 3,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Осоївської сільської ради, Краснопільського району, Сумської області, а також право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Хвиля» в с. Осоївка, Краснопільського району, Сумської області (майновий пай). При цьому, нотаріус повідомив, що у звязку з тим, що позивач на день смерті матері не був зареєстрований з померлою за однією адресою і протягом шести місяців з дня її смерті не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину. Також нотаріус розяснив позивачу його право звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

05 лютого 2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, однак постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу від 25 лютого 2018 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що він не мав свідоцтва про смерть матері, правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також на те, що він не знав про наявність заповіту та на свою необізнаність зі спадковим законодавством, позивач просив суд визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання ним заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 18 липня 2017 року, тривалістю три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Вказане рішення суду відповідач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, адже ті обставини, на які він посилався як на підставу для задоволення позову, не є тими обєктивними, непереборними чи істотними труднощами на вчинення цих дій. Крім того, як стверджує відповідачка, суд необґрунтовано та помилково прийняв її пояснення щодо можливості укласти з позивачем мирову угоду та прийняти його до кола спадкоємців за законом, як визнання нею позову.

Від інших учасників справи в установлений судом строк відзив чи письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивача ОСОБА_1 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_5, яка померла 18 липня 2017 року (а.с. 9, 15).

Як вбачається з довідки Осоївського старостинського округу Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області від 09 лютого 2018 року за № 79/31, ОСОБА_5 до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із онуком ОСОБА_6 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 11 грудня 2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Осоївської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 121, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 3,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Осоївської сільської ради, Краснопільського району, Сумської області, а також право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Хвиля» в с. Осоївка, Краснопільського району, Сумської області (майновий пай) вартістю 9758 грн своїм синам ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_1 (а.с. 34).

26 вересня 2017 року відповідачка ОСОБА_2, як рідна дочка померлої ОСОБА_5, звернулась до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері за законом, у звязку з чим була заведена спадкова справа (а.с. 30).

У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 вказала, що спадкоємцями за заповітом є діти померлої ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 26 вересня 2017 року, сформованої приватним нотаріусом у звязку з відкриттям спадкової справи, за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі було виявлено заповіт, посвідчений 11 грудня 2013 року секретарем виконавчого комітету Осоївської сільської ради за реєстровим номером 121, який є чинним (а.с. 32, 33).

22 січня 2018 року ОСОБА_7 подав приватному нотаріусу Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 нотаріально посвідчену заяву про те, що він не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 і не має наміру звертатись до суду для визначення додаткового строку для прийняття або визнання за ним спадщини (а.с. 31).

У листі від 29 січня 2018 року за № 259/02-14 приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 повідомив позивача про наявність заповіту після смерті матері ОСОБА_5 та вказав, що оскільки на день її смерті позивач не був зареєстрований з померлою за однією адресою та протягом шести місяців з дня її смерті не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщини (а.с. 10, 36).

05 лютого 2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, однак постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу від 25 лютого 2018 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 11, 14, 37).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, позивач є спадкоємцем за законом і за заповітом та мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, і від спадщини, як спадкоємець, не відмовився.

Також суд вказав, що між сторонами фактично відсутній спір, оскільки відповідачка визнала предявлений до неї позов, у звязку з чим суд прийняв визнання нею позову і ухвалив рішення про задоволення позову.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У частинах першій та другій статті 1269 ЦК України йдеться про те, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Виходячи з вимог частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм права, можна дійти висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи і інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу учасники справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обовязками щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини 5 статті 12 ЦПК України).

Вимогами частини третьої статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач послався на поважні, на його думку, причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: на обставини того, що він не знав про наявність заповіту на його користь та про його зміст, не мав свідоцтва про смерть матері і правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також на свою необізнаність зі знання спадкового законодавства.

Однак, на думку колегії суддів, вказані ОСОБА_1 обставини не є тими обєктивними, непереборними, істотними труднощами в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України для нього, як спадкоємця, на вчинення цих дій.

Зокрема, обставина того, що позивач не знав про наявність заповіту, не свідчить про те, що він був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ураховуючи, що він також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 і мав право звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини як спадкоємець за законом. До того ж, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач визнав, що йому було відомо про наявність заповіту на його імя.

Обставини відсутності у позивача документів про смерть матері та правовстановлюючих документів на спадкове майно також не могли бути перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ураховуючи, що спадкова справа була заведена нотаріусом за заявою відповідачки ОСОБА_2

Колегія суддів не може також визнати поважними такі причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, оскільки вказана обставина не є поважною причиною пропуску цього строку.

Відтак, колегія суддів вважає, що пропуск позивачем, як спадкоємцем, строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у нього порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Що стосується вказівки в оскаржуваному рішенні суду про визнання відповідачкою позову і прийняття судом такого визнання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, в тому числі, і у звязку з визнанням позову відповідачкою, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять письмової заяви ОСОБА_2 про визнання нею позову, в той час як сама відповідачка в апеляційній скарзі стверджує, що вона висловлювалась лише щодо можливості укладення мирової угоди у даній справі, проте, про визнання нею позову не йшлося.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вказав, чи розяснювались відповідачці наслідки такої процесуальної дії, як визнання нею позову, що протирічить вимогам статті 206 ЦПК України.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки в позові відмовлено, тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1057 грн 20 коп., ураховуючи, що відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2018 року відповідачці ОСОБА_2 було відстрочено сплачу судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, однак, станом на день ухвалення рішення апеляційним судом матеріали справи не містять доказів про сплату відповідачкою судового збору.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3, 4; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року у даній справі скасувати.

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1057 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного ОСОБА_3 протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

ОСОБА_8