Справа № 344/6991/18
Провадження № 22-ц/779/938/2018
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2018 року, постановлену суддею Островським Л.Є. в м. Івано-Франківську за заявою ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне йому майно, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13 в м.Івано-Франківську.

Заяву мотивовано тим, що ним буде подана до Івано-Франківського міського суду заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року у справі №344/408/15ц за його позовом до ВДВС Івано-Франківського МУЮ, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ, АТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_1 про незаконною та скасувати постанову державного виконавця про реалізацію іпотечного майна, скасувати заявки на реалізацію іпотечного майна, визнати дії державного виконавця щодо укладення договору на реалізацію іпотечного майна незаконними, зобов'язати повернути у власність позивача - нежитлове підвальне приміщення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську. Заборонено ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції (вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ) вчиняти будь-які дії до передачі, відчуження іншим особам належного йому майна, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську. Зупинено виконавче провадження щодо реалізації, передачі, відчуження іншим особам належного йому майна, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську. Копію ухвали направлено для виконання управлінню ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та сторонам для відома.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову у звязку з наміром переглянути рішення Івано-Франкіського міського суду у цій справі у звязку з нововиявленими обставинами. Проте чинним ЦПК України не передбачено подання заяви про забезпечення позову на даній стадії, так як відсутнє відкрите провадження. Крім того, вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають виконанню рішенню суду, що набрало законної сили та порушують його право власності на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити її.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на належне майно заявника, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13 в м.Івано-Франківську, до вирішення спору по суті, не порушить прав учасників процесу, натомість забезпечить охоронювані законом права та інтереси позивача та виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно ч.1 ст.152 цього Кодексу у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Судом установлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року у справі №344/408/15ц за позовом ОСОБА_3 до ВДВС Івано-Франківського МУЮ, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ, АТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_1, яким позивачу відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про реалізацію іпотечного майна, скасування заявки на реалізацію іпотечного майна, визнати дії державного виконавця щодо укладення договору на реалізацію іпотечного майна незаконними, зобов'язати повернути у власність позивача - нежитлове підвальне приміщення набрало законної сили з 21 жовтня 2015 року.

За змістом постанови Верховного Суду від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 є законним власником нежитлового підвального приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську.

Також установлено, що у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року у звязку із нововиявленими обставинами та не подано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім цього, статтею 152 ЦПК України не передбачено подачу заяви про забезпечення позову до подання заяви про перегляд рішення суду, яке набрало законної сили у звязку із нововиявленими обставинами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирішучи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції допустив порушення вимог процесуального закону, не звернув уваги про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову й постановив незаконну ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали як незаконної та відмови ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову як безпідставної.

Керуючись ст.ст.149-153, 374,376, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську. Заборонити ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції (вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ) вчиняти будь-які дії до передачі, відчуження іншим особам належного йому майна, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську, зупинення виконавчого провадження щодо реалізації, передачі, відчуження іншим особам належного йому майна, а саме: нежитлове підвальне приміщення загальною площею 146 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Тринітарська, 13, в м. Івано-Франківську як безпідставної.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Л.В.Василишин

ОСОБА_6