ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №575/396/18

Номер провадження 22-ц/788/1552/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року в складі судді Семенової О.С., ухваленого у смт Велика Писарівка, повне рішення складене 10 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 11.04.2018 року, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4. Подружнє життя не склалося, рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 20.10.2006 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

На підставі рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 10.09.2012 року відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі - 350 гривень щомісячно.

Проте, зазначений розмір аліментів не відповідає витратам, необхідним для утримання дитини і тим фактичним витратам, які зараз нею здійснюються на утримання доньки. Інших утриманців відповідач не має, стан його здоров'я нормальний, в іншому шлюбі не перебуває. Позивачу відомо, що відповідач працює та отримує заробітну плату у розмірі 10000 грн, але їй не відомо чи оформлена офіційно його трудова діяльність. За таких обставин вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1500 гривень.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 06.07.2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 10.09.2012 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 350 грн щомісячно та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною віку повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Виконавчий лист № 1803/1380/2012, виданий Великописарівським районним судом Сумської області 24.09.2012, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 350 грн щомісячно - повернути з Великописарівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області без подальшого виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру стягнутих аліментів, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення в цій частині: стягнути з ОСОБА_2 на утримання доньки аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував матеріальне становище відповідача, а саме, що ОСОБА_2 працює в м. Києві, отримує заробітну плату, яка становить 10000грн на місяць, зазначена обставина підтверджується затвердженими в установленому порядку показниками середньої заробітної плати у вказаному регіоні.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції врахував зміну матеріального стану сторін та керуючись вимогами ст.ст. 182, 192 СК України збільшив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі з 350 грн до 1000 грн на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11). Донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачем (а.с. 13, 14).

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 17.11.2006 року з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 150 грн, щомісячно. Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 10.09.2012 року розмір аліментів, який підлягав стягненню з відповідача на утримання доньки був змінений, визначений у твердій грошовій сумі - по 350 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23-24).

ОСОБА_2 регулярно сплачує аліменти, заборгованості не має, станом на 29.05.2018 року наявна переплата у розмірі 1710 грн (а.с. 43-44). Інших осіб на утриманні відповідач не має.

ОСОБА_2 зареєстрований разом зі своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42). Батько відповідача має кардіологічне захворювання (а.с. 53-55).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

За таких обставин, суд першої інстанції, ураховуючи матеріальне становище сторін, дійшов правильного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, до 1000 грн щомісяця. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає вимогам статті 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на дату розгляду справи судом першої інстанції становить 972 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач працює у м. Києві та отримує заробітну плату у розмірі 10000 грн, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн на місяць, позивач жодними належними допустимими доказами не підтвердила. Показники середньої заробітної плати у вказаному регіоні, наведені нею, не є свідченням того, що відповідач працює саме в Києві та отримує заробітну плату у заявленому позивачем розмірі, тобто, зазначені доводи апеляційної скарги є припущенням.

Інших підстав для збільшення розміру аліментів до 1500 грн на місяць, передбачених положеннями статті 192 СК України, позивач суду не повідомила та в установленому законом порядку не довела. Відтак, аргументи апеляційної скарги висновків суду по суті справі не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів, яким місцевий суд надав правильно правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 06 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик