П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Київ

Справа № 22-838 Головуючий у1-й інстанції - Рибак М.А.

Унікальний №761/5717/18 Доповідач - Пікуль А.А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТахтаяЄвгенія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю &q?а ;Зв'язоктехсервіс&q?ал; на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю &q?ва;Зв'язоктехсервіс&q?да; про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов до ТОВ &quМі;Зв'язоктехсервіс&quв ; про зобов'язання відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі за період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2017 року у загальному розмірі 38 718 грн. 90 коп. та компенсацію середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Суд зобов'язав відповідача виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі за період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2017 року у загальному розмірі 38 718 грн. 90 коп. та компенсацію середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24 033 грн. 97 коп. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. віднесені судом за рахунок відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ &que:;Зв'язоктехсервіс&q?ис; через свого представника, Тахтая Є.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.120-131).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 у визначений судом строк не подав.

Справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження Апеляційним судом м. Києва (а.с.165).

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційний суд міста Києва ліквідовано.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 147 Закону України &quВі;Про судоустрій і статус суддів&qu З; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q? з;Голос України&q?дя; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, зокрема, архівні справи з основної діяльності, строки тимчасового зберігання яких ще не закінчилися, документи, не завершені в діловодстві, а також документи з кадрових питань в паперовому та електронному вигляді, фонди бібліотек, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Київський апеляційний суд почав роботу 3 жовтня 2018 року. Цього ж дня дана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи проводиться Київським апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з наступного.

З 2 листопада 2016 року по 29 грудня 2017 року позивач працював на посаді провідного інженера-електрика ТОВ &q?ч ;Зв'язоктехсервіс&q?ро;. Згідно з наказом № 29/12/2-К від 29 грудня 2017 року ОСОБА_4 було звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Наданими суду письмовими доказами - довідкою ТОВ &qu4.;Зв'язоктехсервіс&q?ис; від 01.09.2017 та розрахунково-платіжною відомістю за вересень 2017 року, підтверджується наявність боргу перед ОСОБА_4 по заробітній платі у розмірі 38 718 грн. 90 коп. за період роботи з 01.02.2017 по 30.09.2017.

Затримка розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду складає 113 робочих днів, тому за указаний період компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача 212 грн. 69 коп., складає 24 033 грн. 97 коп. (212,69 х 113 днів).

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку розрахунку при звільненні відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.116-118).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлений районним судом розмір заборгованості по заробітній платі є недоведеним, а надані позивачем розрахунки є арифметично недостовірними та містять суттєві суперечності, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на наступне.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

У даному випадку на підтвердження заявлених вимог позивач надав суду наступні письмові докази: копію наказу про звільнення; копію трудової книжки; довідку ТОВ &q?: ;Зв'язоктехсервіс&q?ль; від 01.09.2017; розрахунково-платіжні відомості за серпень - вересень 2017 року; виписку по зарплатній карті за період з січня 2017 року по лютий 2018 року (а.с.4-16).

Згідно з відомостями цих письмових доказів ОСОБА_4 працював у ТОВ &q?но;Зв'язоктехсервіс&q?ис; до 29 грудня 2017 року включно, останнє зарахування заробітної плати на його зарплатну карту відбулося 6 лютого 2017 року, заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.02.2017 по 30.09.2017 складає 38 718 грн. 90 коп.

Відомості указаних письмових доказів ТОВ &qust;Зв'язоктехсервіс&qut'; у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Посилання на недостовірність наданих позивачем документів шляхом висування аргументів їх невідповідності статутним документам Товариства не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки, по-перше, працівник не несе відповідальності за порушення, допущені роботодавцем; по-друге, за правилом ч.6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аргументи відповідача щодо розбіжності у обчисленні середньоденного заробітку позивача на три копійки, що призвело до завищення розміру компенсації на 3 грн. 39 коп., також не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки не підкріплені допустимими доказами - табелями обліку робочого часу та довідкою роботодавця про середньоденну заробітну плату працівника відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами).

Аргументи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту його виходу на роботу у період з 01.02.2017 по 30.09.2017 та факт виконання роботи в означений період, також є неприйнятними, адже за даними трудової книжки в означений період позивач був працівником ТОВ &q?ми;Зв'язоктехсервіс&q?зн; і саме на роботодавця покладений обов'язок обліку робочого часу. Водночас, доказів того, що за даними обліку робочого часу в означений період ОСОБА_4 був відсутній на роботі - табелів виходу на роботу, відповідач суду не надав.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Тахтая Євгенія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю &q?я ;Зв'язоктехсервіс&q? ; залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома