Справа № 534/935/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2018 року м. Горішні Плавні Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Солохи О.В.
за участю секретаря судового засідання Чебикіної Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 33 576 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 779 грн. 62 коп.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з'явився, звернувся із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідач до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, тому справу розглянуто в заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем.
У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 01.06.2018 утворилась заборгованість в сумі 33 576 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1 200 грн., відсотках 336 грн. та пені 32 040 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.7-29).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України.
Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Суд наголошує, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 та ч.ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України суду надано право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Настання зазначених обставини є незалежними одна від одної. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.
Застосовуючи дану норму, суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).
Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань.
Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов'язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.
У контексті ч.3 ст.551 ЦК України суд наголошує, що відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про зменшення неустойки, суд повинен встановити співрозмірність неустойки невиконаному зобов'язанню відповідачем та врахувати інтереси обох сторін.
Отже, ч.3 ст.551 ЦК, з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
При зменшенні розміру пені суд бере до уваги, що розмір останньої перевищує більш ніж у двадцять разів розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотках за користування кредитом і є неспіврозмірним з розміром невиконаного зобов'язання відповідачем.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що пропорціонально-співрозмірним розміром неустойки невиконаному зобов'язанню відповідачем є стягнення з останнього 4 000 грн. пені. Такий розмір пені на думку суду враховує інтереси обох сторін.
У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
На підставі викладеного, суд вважає, що позов ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належить до часткового задоволення.
Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України наступним чином.
Як убачається з позову, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» просить стягнути з відповідача на їх користь судові витрати, що полягають у сплаті судового збору у сумі 1 762 грн. та 17 грн. 62 коп. на поштові витрати, а всього 1 779 грн. 62 коп.
Суд зазначає, що у відповідності до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Враховуючи вказану норму законодавства, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача поштових витрат у сумі 17 грн. 62 коп.
Таким чином позивачем по справі було понесено судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 1 762 грн. (а.с.1).
Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача слід стягнути понесений ним судовий збір у сумі 290 грн. 52 коп. (5 536 грн. х 100% : 33 576 грн. х 1 762 грн. / 100% = 290 грн. 52 коп.).
Керуючись ст.ст. 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 263, 264, 265, 267, 268, 280, 284 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором від 22.09.2014 у сумі 5 536 (пять тисяч пятсот тридцять шість) гривень та понесені судові витрати у сумі 290 (двісті девяносто) грн. 52 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне найменування позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», 69037, Запорізька область, Орджонікідзевський район, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, б. 39-А, офіс 25, .

Повне імя відповідача: ОСОБА_1, адреса місця проживання: 39800, АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії КН №520580, ІПН НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2018.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха