Справа № 629/4377/18
Номер провадження 2/629/1720/18
16.10.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Габор В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки припиненим, -
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, надав відзив, у якому зазначив, що не погоджується з позовною заявою, оскільки відсутні підстави для припинення іпотечного договору.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Предметом вказаного договору є те, що банк зобов'язався надати в кредит грошові кошти у сумі 303000 гривень із сплатою за користування кредитом у розмірі 15% річних, зі строком погашення кредиту не пізніше 3 грудня 2016 року.
На виконання вказаного іпотечного договору позивачем було передано в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме будинок зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 317,1 кв.м., житловою площею 142,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
В забезпечення виконання договору про іпотечний кредит, позивачем також було передано в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк» земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0298 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3. Ця земельна ділянка знаходиться за адресою наданого в іпотеку житлового будинку і належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, реєстраційний номер № 667 від 07 серпня 2005 року.
Суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16 лютого 2017 року, згідно актового запису за № 120, виданого Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Після смерті ОСОБА_4 спадщину було прийнято її братом - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 25 травня 2018 року за спадковою справою № 228/2017, яке видане державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Мірошниченко О.М.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до положень ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
В пункті 3.4. Іпотечного договору сторони погодили, що іпотека припиняється у разі: а) виконанням у повному обсязі зобов'язань; б) в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. А тому до іпотеки застосовуються загальні положення, визначені в ЦК України щодо застави.
Частиною 5 статті 3 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Статтею 593 ЦК України визначено перелік підстав, за яких застава (іпотека) може бути припинена. Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки у ч. 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що застава зокрема припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.
На поручителя, заставодавця може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В своєму відзиві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що положення Цивільного кодексу України, як загальні норми права, так і спеціальний закон не встановлюють такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника у зобов'язанні, забезпеченому заставою.
Відповідач зазначив, що на його думку, сама по собі смерть боржника за основним зобов'язанням не тягне за собою припинення зобов'язання якщо до цього іпотекодержателем (кредитодавцем) було пред'явлено вимогу до позичальника (іпотекодавця, поручителя) в позовному провадженні про стягнення боргу, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.
На підтвердження вказаних доводів відповідач вказує, що на даний час на розгляді у суді Апеляційної інстанції перебуває справа № 629/2037/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення.
Відповідач зазначає, що провадження за вказаною справою відкрито 01.07.2013 року та надає копію ухвали про відкриття провадження.
Однак суд не приймає вказані доводи відповідача з огляду на той факт, що вони не ґрунтуються на правових нормах, встановлених чинним законодавством України.
Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Частина 1 статті 523 ЦК України чітко передбачає таку підставу для припинення іпотеки, як незгода заставодавця забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.
В даному випадку відбулась заміна боржника у зобов'язанні, забезпеченому іпотекою, а відповідач не погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Отже наявні всі підстави для визнання іпотеки припиненою.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, де визначено наступне: «Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.»
Аналогічна позиція визначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року у справі 557/950/15-ц.
Доводи АТ КБ «Приватбанк» з приводу наявності судових спорів до позивача по справі суд також не приймає до уваги з огляду на те, що у вказаній справі відсутнє будь-яке судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що набрало законної сили та підлягає виконанню.
З огляду на це, сама по собі наявність правового спору між сторонами по справі не створює жодних правових обов'язків для сторін та не є преюдиційним фактом, що звільняє будь-яку сторону від доказування обставин, на які вона посилається.
Враховуючи вище викладене, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати підлягають розподілу у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 523, 608 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.12,81,141,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобов'язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» повернути всі надані ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0, 0298 га, кадастровий номер НОМЕР_3.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи також до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Третя особа - ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_3.

Суддя О.Г. Попов