Провадження № 2/229/556/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

10 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Вказав, що 02 квітня 2018 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 він уклав безстроковий трудовий договір (далі-трудовий договір). Згідно з його умовами він повинен виконувати роботу юриста з посадовим окладом 200 000,00 грн. Невідємною частиною трудового договору є контракт від 02 квітня 2018 року. У контракті зазначено, що у разі предявлення підозри або обвинувачення у вчинення навмисного злочину, з метою підтримки статусу та авторитету підприємства, працівник може бути звільнений згідно з п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України («підстави передбачені контрактом»). 24 квітня 2018 року заступником начальника слідчого відділення Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_3 позивачу було предявлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про що ОСОБА_1 повідомив роботодавця. Згідно з наказом підприємства № 12 від 24 квітня 2018 року позивач був звільнений з посади юриста на підставі п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України («підстави передбачені контрактом»). Позивач вважає, що він був звільнений незаконно, оскільки на час звільнення не було вироку суду, який набрав законної сили. Позивач ОСОБА_1 просить суд: скасувати наказ фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 24 квітня 2018 року про його звільнення з посади юриста на підставі п. 8 ч.1 ст. 36 КЗУпП («підстави передбачені контрактом»); поновити його на посаді юриста у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з посадовим окладом 200 000,300 грн.; стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 середній заробіток за час його незаконного звільнення до моменту поновлення на посаді.

26 червня 2018 року провадження у справі було відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

10 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов. Вказала, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 02 квітня 2018 року після проведення конкурсу, згідно з наказом підприємства від 02 квітня 2018 року № 7 на посаду юриста був прийнятий ОСОБА_1. Цього ж дня з ним був укладений безстроковий трудовий договір та контракт, який є невідємною частиною трудового договору. Цей факт сторонами не заперечується. Згідно з пунктом 18 контракту: «У звязку з діяльністю підприємства яке, повязане з надання юридичних послуг, з метою збереження ділової репутації, престижу та іміджу фірми, роботодавець встановлює наступні додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством:

1. Розголошення працівником службової та конфіденційної інформації щодо діяльності підприємства, інформації щодо клієнтів, інформації щодо фінансового стану підприємства та інформації щодо укладених контрактів.

2. Взяття працівника на облік до лікаря- фтизіатра.

3. Взяття працівника на облік до лікаря- психіатра, крім випадків коли поведінка працівника не може шкодити самому працівнику та оточуючим громадянам (стрес, після стресовий синдром та інші незначні діагнози).

4. Взяття працівника на облік до лікаря- нарколога.

5.Предявлення працівнику підозри у вчиненні злочину в рамках кримінально-процесуального кодексу України.

6. Навмисне приховування інформації, зазначеної у підпунктах 2, 3, 4, 5 пункту 18 цього договору.

7. Вчинення інших дій, що паплюжать ділову репутацію, престиж та імідж підприємства.

При розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України».

До 24 квітня 2018 року позивач сумлінно виконував свої функціональні обовязки та зауважень щодо якості роботи та трудової дисципліни відносно нього не було. 24 квітня 2018 року позивач надав роботодавцю оригінал підозри від 24 квітня 2018 року відносно нього у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Згідно з матеріалами досудового розслідування було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 26 лютого 2018 року.

Згідно пункту 21 контракту: «В разі звільнення працівника за пунктом 18 цього контракту роботодавець може звільнити працівника у день коли роботодавець дізнався про обставини, передбачені в пункті 18 цього контракту, без попередження працівника». Керуючись пунктом 21 вищезазначеного контракту 24 квітня 2018 року наказом № 12 про припинення трудового договору (контракту) у звязку з порушенням юристом Жабком О.Ю. підпункту 5 пункту 18 контракту від 02 квітня 2018 року «оголошення особі про підозру у вчиненні навмисного злочину» було звільнено ОСОБА_1 з посади юриста на підставі п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України («підстави, передбачені контрактом). Згідно з укладеними трудовим договором та контрактом, ОСОБА_1 за період з 02 квітня 2018 року по 24 квітня 2018 року було сплачено заробітну плату у розмірі 168 421,05 грн. Факт виплати грошових коштів сторонами не заперечується. Відповідні відомості про трудову діяльність ОСОБА_1 надано до Податкової інспекції. Вважає, що вона цілком законно звільнила позивача з посади юриста у звязку з повідомленням про підозру у вчиненні злочину. Зазначена підстава обумовлена умовами контракту. Відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, розглянути справу без її участі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що злочин, у вчиненні якого його звинувачують, не дуже впливає на його трудову діяльність та на імідж підприємства, а тому й не шкодить діловій репутації підприємства. Просив суд задовольнити його позов, тому що для цього є всі правові підстави.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване повідомлення про вручення відправлення. Крім цього, у своєму відзиві на позов від 10 жовтня 2018 року відповідача просила суд розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Стаття 2 Кодексу законів про працю України визначає право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Частина перша статті 36 КЗпП України передбачає підстави припинення трудового договору, зокрема:

8) підстави, передбачені контрактом.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07 серпня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована як фізична особа-підприємець (вид діяльності 69.10: діяльність у сфері права). Відомості про перебування фізичної особи-підприємця в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства, відсутні (а.с.16, зворот. стор.).

02 квітня 2018 року між ОСОБА_2 (іменована як фізична особа, роботодавець з одного боку) і ОСОБА_1 (іменованим як працівник, з другого боку) 02 квітня 2018 року був укладений на невизначений термін трудовий договір (далі- договір). Згідно з п. 2 цього договору, працівник зобовязаний виконувати роботу юриста; надавати юридичні послуги про складанню позовів до Європейського Суду з прав людини. Місто проведення робіт: АДРЕСА_1. Пунктом 3 договору передбачено, що фізична особа зобовязується: оплачувати працю працівника у розмірі 200 000,00 грн. на місяць. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з п.7 трудового договору від 02 квітня 2018 року, при вирішенні питань, що не передбачених цим договором, сторони керуються загальними нормами законодавства про працю України. Договір підписано сторонами та скріплено печаткою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.11, а.с.11 зворот. стор).

02 квітня 2018 року між роботодавцем - приватним підприємцем ОСОБА_2, з однієї сторони, та робітником ОСОБА_1, був укладений трудовий контракт. Він є невідємною частиною безстрокового трудового договору від 02 квітня 2018 року, укладеного між роботодавцем та працівником. Згідно з його умовами, працівник ОСОБА_1 приймається на роботу до роботодавця на посаду юриста. Згідно з пунктом 18 контракту: «У звязку з діяльністю підприємства яке, повязане з надання юридичних послуг, з метою збереження ділової репутації, престижу та іміджу фірми, роботодавець встановлює наступні додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством:

1. Розголошення працівником службової та конфіденційної інформації щодо діяльності підприємства, інформації щодо клієнтів, інформації щодо фінансового стану підприємства та інформації щодо укладених контрактів.

2. Взяття працівника на облік до лікаря- фтизіатра.

3. Взяття працівника на облік до лікаря- психіатра, крім випадків коли поведінка працівника не може шкодити самому працівнику та оточуючим громадянам (стрес, після стресовий синдром та інші незначні діагнози).

4. Взяття працівника на облік до лікаря- нарколога.

5.Предявлення працівнику підозри у вчиненні злочину в рамках кримінально-процесуального кодексу України.

6. Навмисне приховування інформації, зазначеної у підпунктах 2, 3. 4,5 пункту 18 цього договору.

7. Вчинення інших дій, що паплюжать ділову репутацію, престиж та імідж підприємства.

При розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України».

Згідно з п. 22 контракту, строк дії контракту виникає з 02 квітня 2018 року та є безстроковим. Контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами, тобто з 02 квітня 2018 року. Контракт підписано сторонами та скріплено печаткою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.42-43).

Наказом № 7 від 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 зарахований на посаду юриста у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2; йому встановлений посадовий оклад в сумі 200 000 грн 00 коп. Наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_2 та скріплено її печаткою. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис.

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру. У процесуальному документі зазначено, що ОСОБА_1 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 24 квітня 2018 року о 09 год.15 хвил. ОСОБА_1 під підпис отримав цей документ.

Згідно з наказом № 12 (розпорядження) від 24 квітня 2018 року про припинення трудового договору (контракту), у звязку з порушенням юристом Жабком Олександром Юрійовичем пункту 18 контракту від 02 квітня 2018 року «оголошення особі про підозру у вчинення навмисного злочину», ОСОБА_1 був звільнений з посади юриста ні підставі п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України «підстави передбачені контрактом» (а.с.10).

За період з 02 квітня 2018 року по 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 отримав заробітну плату у розмірі 168 421,05 грн., що сторонами не оспорюється.

За відомістю про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованої особи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у квітні 2018 року нарахувала ОСОБА_1 заробітну плату у загальному розмірі 168 421 грн 05 коп.

27 квітня 2018 року відносно ОСОБА_1 був складений обвинувальний акт про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 ч.1 КК України (шахрайство).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Укладаючи контракт з роботодавцем, позивач погодився з його умовами, у тому числі з підставами його припинення та розірвання у разі предявлення йому підозри у вчиненні злочину в рамках кримінально-процесуального кодексу України.

Підставою для звільнення позивача стало порушення ним підпункту 5 пункту 18 умов контракту, а саме вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що є підставою для припинення з ним трудового договору на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України.

Отже, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 законно припинила трудові правовідносини з ОСОБА_1, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. ст. 2, 10-12, 80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Суддя: С. О. Рагозіна