Справа №461/970/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 76б, к.16, паспорт серії КС №935141, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі) та ОСОБА_3 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання договору найму житла та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання договору найму житла та виселення.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що його дружина ОСОБА_6, будучи власником квартири АДРЕСА_2, передала квартиру в найм для проживання ОСОБА_3 за договором від 22.09.2008 р. 09.03.2015 р. ОСОБА_6 померла, а власником вказаної квартири став позивач ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2015 р. Наголошує, що згідно з ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Позивач зазначає, що у звязку з необхідністю використання житла для власного проживання, неодноразово направляв відповідачу ОСОБА_3 попередження про розірвання договору найму житла та пропонував звільнити квартиру разом з іншими особами. Оскільки відповідачі на звернення позивача вперто не бажають звільнити квартиру - перешкоджають позивачу у здійсненні прав власності. Просить суд:

1.Розірвати договір найму квартири АДРЕСА_2, укладений 22.09.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

2.Виселити ОСОБА_3 та інших осіб, які проживають разом з ним з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого житла.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Додатково просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_3, діючи також в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову заперечив. Надав аналогічні пояснення, викладеним у відзиві на позов. Пояснив, що він разом із сім'єю проживає за адресою Львів, вул. Медова, 7/12 на підставі договору на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, укладеного з ОСОБА_6, яка на той час була власницею квартири. Зареєстрований разом із сином за її згодою, на підставі вказаного договору. Зазначив, що його право проживати у вказаній квартирі встановлене рішеннями судів по інших аналогічних справах. Від позивача не отримував попереджень про майбутнє виселення та вивільнення з квартири. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив. Наголосив, що відсутні підстави для розірвання договору найму та виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3 із спірної квартири. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув. В матеріалах справи міститься заява, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки і піклування .

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 стаття 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що квартира за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12 належить на праві власності позивачу ОСОБА_5, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50106056 від 17.12.2015 р. Право власності на вказану квартиру у ОСОБА_5 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2015 р., виданого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №1-798. Цю квартиру прийняв у спадщину від своєї дружини ОСОБА_6, яка померла 09.03.2013 року.

Як вбачається з довідки з місця проживання і прописки № 2670 від 12.03.2018 р., у квартирі за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12 зареєстровані піднаймачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не є співвласниками квартири.

Згідно з договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_3 надавалась відповідачу у найм безоплатно та на постійній основі. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою як піднаймачі.

Умови та порядок укладення й припинення договору найму жилого приміщення в будинках приватного житлового фонду врегульовані главою 59 ЦК Україниі главою 6 ЖК Української РСР.

За договором найму житла одна сторона (власник житла, наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ст. 810 ч.1 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 158 ЖК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Статтею 159 ЖК УРСР передбачено, що предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Відповідно до статті 168 ЖК УРСР укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02.10.2008 року зареєстрований у спірній квартирі за договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, а відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у спірній квартирі з 06.03.2009 р. Дане підтверджується копією довідки з місця проживання і прописки № 2670 від 12.03.2018 р.

Судовим рішення у цивільні справі 461/6163/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користуватися житловим приміщенням, а також до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації встановлено наступне. Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2009 року зареєстрований у спірній квартирі на підставі заяви власника квартири ОСОБА_6 від 04.03.2009 року, яка не заперечила щодо реєстрації сина піднаймача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 4 ст. 182 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З 17.12.2015 року власником спірного жилого приміщення є позивач ОСОБА_5

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, частиною четвертою якої передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно дост. 814 ч. 1 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.Зважаючи навикладене, до позивача, як до наймодавця, перейшли правата обов'язки за договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року.

За положеннями ч. 1ст. 821 ЦК Українидоговір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як передбачено ч.1ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (ч. 2 ст. 763 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Згідно зі статтею 170 ЖК УРСР при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ч.1ст.168 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у випадках:

1)якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

2)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення,

3)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним використовують жиле приміщення не за призначенням,

4) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі),

5)у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_5 зазначає, що він є інвалідом 2 групи. Спірне жиле приміщення, квартира АДРЕСА_4, знаходиться на першому поверсі будинку. Тому займана відповідачами квартира, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, необхідна останньому для особистого проживання по стану здоровя.

Судом встановлено, що позивач неодноразово пропонував відповідачу впродовж двох місяців звільнити квартиру разом із разом з іншими особами. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 неодноразово повідомляв відповідача про необхідність звільнення спірної квартири, що підтверджується:

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 22.07.2016 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту. Копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджує, що відповідач ОСОБА_3 особисто отримав попередження про розірвання договору найму житла від 22.07.2016 р. (а.с.33).

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 25.07.2016 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту (а.с. 34).

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 28.07.2016 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту. (а.с. 35).

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 02.12.2017 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту. (а.с. 36).

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 05.12.2017 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту(а.с. 37).

-копією попередження про розірвання договору найму житла від 05.02.2018 р. Направлення даного попередження підтверджується копіями квитанції, опису конверту (а.с. 38).

Твердження відповідача та його представника про те, що відповідач не отримував жодного попередження про розірвання договору найму житла не може свідчити безпідставність позовних вимог. Суд вважає, що позивач ОСОБА_5 дотримався всіх необхідних передумов для розірвання договору найму житла. Неотримання у відділенні пошти відповідачем вищеперелічених попереджень про розірвання договору найму житла жодним чином не може свідчити про недотримання позивачем законодавчо встановленої процедури розірвання договору найму житла.

Постановою Верховного суду України від 20 червня 2018 року у справі №461/1561/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання договору найму житла недійсним, виселення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, встановлено наступне: «...позивач у порядку, передбаченому статтею 168 ЖК УРСР, як власник спірної квартири, скористався своїм правом на припинення договірних відносин найму спірної квартири із відповідачем. Тому зайняття останнім указаного житла є порушенням права ОСОБА_5 на користування та розпорядження своїм майном…Встановивши факт відповідності оспорюваного договору найму вимогам чинного законодавства та відсутності підстав для його припинення з наведених у позові обставин, суди не врахували, що правомірність зайняття відповідачем квартири не є беззаперечним фактом користування нею, оскільки законодавцем захищено інститут права власності і позивач, як новий власник спірної квартири, має право на користування своїм майном. Тим більше, що позивачем в установленому законом порядку було повідомлено відповідача про свій намір використовувати спірне житло у власних інтересах…».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та необхідність розірвати договір найму квартири АДРЕСА_4, укладений 22.09.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Згідно із статтею 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду без надання їм іншого житла. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 і в частині виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його малолітнього сина, що проживає разом ним, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_5 є інвалідом другої групи. Тому при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору. Судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належить витрати:на професійну правничу допомогу та пов'язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України.

В матеріалах справи наявна квитанція №34/18цс від 18.06.2018 р., що підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Тому з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5267,60 грн.

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 76б, к.16, паспорт серії КС №935141, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання договору найму житла та виселення - задовольнити.

Розірвати договір найму квартири АДРЕСА_4, укладений 22.09.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі) та його малолітнього сина, що проживає разом ним, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі) на користь ОСОБА_5 (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 76б, к.16, паспорт серії КС №935141, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5267,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (79019, АДРЕСА_1, серія та номер паспорту, РНОКПП суду невідомі) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Повний текст судового рішення складений 17.08.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.