Справа № 127/6332/18
Провадження № 22-ц/772/1722/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 рокуСправа № 127/6332/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Кучевського П.В., Ковальчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2018 року, постановлену в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Вінницького міського суду Вінницької області Антонюка В.В., у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову накладено арешт на нежитлове приміщення 3/25 виділених в натурі частки приміщення, що складається з приміщень підвалу: пр. № VI площею 36.4 кв. м., пр. № VII площею 67,0 кв. м., пр. VIII площею 23,9 кв. м., пр. IX площею 42,5 кв. м., пр. № X площею 21,5 кв. м., розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Ющенка, 16. Заборонено державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складати акт про проведені 16.03.2018 р. електронні торги з реалізації нежитлового приміщення 3/25 виділених в натурі частки приміщення, що складається з приміщень підвалу: пр. № VI площею 36.4 кв. м., пр. № VII площею 67,0 кв. м., пр. VIII площею 23,9 кв. м., пр. IX площею 42,5 кв. м., пр. № X площею 21,5 кв. м., розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Ющенка, 16, затверджувати такий акт у начальника відділу та передавати його переможцю торгів. Заборонено державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виносити постанову про зняття арешту з реалізованого нежитлового приміщення 3/25 виділених в натурі частки приміщення, що складається з приміщень підвалу: пр. № VI площею 36.4 кв. м., пр. № VII площею 67,0 кв. м., пр. VIII площею 23,9 кв. м., пр. IX площею 42,5 кв. м., пр. № X площею 21,5 кв. м., розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Ющенка, 16.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов дозволяється забезпечувати накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

За змістом п. п. 3, 4, 7 ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має намір звернутися з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України про визнання проведених електронних торгів недійсними через значні порушення закону, допущені в процесі виконавчого провадження, підготовки торгів, а також здійснення продажу майна за заниженою вартістю.

Необхідність забезпечення позову ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що у разі визнання проведених електронних торгів недійсними через значні порушення закону, допущені в процесі виконавчого провадження, підготовки торгів, а також здійснення продажу майна за заниженою вартістю, відновлення порушених прав заявниці стане неможливим або значно ускладненим.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову суд першої інстанції пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та наклав арешт на об'єкт нерухомості за позовом немайнового характеру - про визнання проведених електронних торгів недійсними через значні порушення закону, допущені в процесі виконавчого провадження, підготовки торгів, а також здійснення продажу майна за заниженою вартістю.

Вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у вигляді накладання арешту є необхідним та обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема у разі продажу, передачі приміщення у оренду третім особам тощо.

Крім того, колегія суддів вважає, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, являлось власністю ОСОБА_3, а згодом, не дивлячись на наявний та не вирішений спір, вказане майно набуло іншого власника ОСОБА_5, правомірність набуття якого заперечує попередній власник, вважаючи вибуття майна з її володіння незаконним, тобто існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з іншим, посилання апеляційної скарги на те, що таким видом забезпечення позову як накладення арешту на майно, можливо забезпечувати виключно позови майнового характеру не заслуговують на увагу, оскільки у статті 152 ЦПК України таке зауваження відсутнє, а крім того, обставини справи вказують на необхідність такого забезпечення позову.

Отже вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи, встанови реальність спірних правовідносин сторін, співмірність вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять жодних належних правових обґрунтувань підстав для скасування ухвали суду, а тому не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що ухала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак є незаконною.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовити.

УхвалуВінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Судді: П.В. Кучевський

ОСОБА_7