Справа № 541/1828/18
Номер провадження 2/541/1007/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 жовтня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючого судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

21.08.2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.08.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди №1 від 01.08.2012 року, згідно якого відповідачем було передано в тимчасове користування частину нежитлової будівлі, магазину продовольчих товарів, загальною площею 1 м2, розташованою за адресою: Полтавська обл., м.Миргород, вул.Робітнича, 2. Обєкт оренди використовувався для встановлення та експлуатації одного банкомату для обслуговування державних карток міжнародних платіжних систем.

22.05.2015 року позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі Предмету оренди, відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» передав, а ОСОБА_3 прийняла вищезазначений обєкт оренди.

Відповідно до п.3.8 ст.3 Договору оренди від 01.08.2012 року, у кінці кожного місця орендодавець надає орендарю акти виконаних робіт.

16.05.2016 року ПАТ «ВіЕйБІ Банк» звернувся з вимогою надати підтвердження наданих послуг за листопад 2014 року, додавши до вимог два екземпляри акту взаєморозрахунків, з яким відповідач погодився про що свідчить підпис ОСОБА_3.

Оскільки відповідачем не було надано відповідного акту за листопад 2014 року, але при цьому останній погодився з тим, що оплата коштів у сумі 400 грн. проведена, позивач вважає, що вказана сума підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 грн..

Відповідачем ОСОБА_3 надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 заперечує проти позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк». Зазначила, що оренда приміщення полягає у користуванні майном. Договір оренди, у тому числі договір оренди від 01.08.2012 року не передбачають виконання робіт або надання послуг. А тому акт виконаних робіт за договором оренди від 01.08.2012 року позбавлений правового змісту і не створює жодних правових наслідків.

Наполягала на застосуванні до позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» строків позовної давності.

У відповідності до положень ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що, 01.08.2018 року позивач ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та відповідач ОСОБА_3 уклали договір оренди №1 (а.с.4), за яким орендодавець зобовязувався передати орендарю в тимчасове користування нерухоме майно, частину нежитлової будівлі, магазину продовольчих товарів, загальною площею 1 кв.м., що розташоване за адресою: м.Миргород, вул.Робітнича,2, а орендар за користування обєктом оренди сплачує орендодавцю орендну плату у встановлений договором термін.

Відповідно до п.1.6 вищезазначеного договору, строк оренди становить один рік з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. П.6.4. передбачено, якщо сторони по закінченню строку договору вказаного у п.1.6 не виявлять бажання припинити співпрацю в рамках даного договору (шляхом повідомлення іншої сторони за десять днів по закінченню строку договору), договір вважається пролонгованим на такий же термін.

На виконання умов вищезазначеного договору орендодавець ОСОБА_3 передав, а орендар ПАТ «ВіЕйБі Банк» прийняв у платне тимчасове користування нерухоме майно: частину нежитлової будівлі, магазину продовольчих товарів, загальною площею 1 кв.м., що розташоване за адресою: м.Миргород, вул.Робітнича,2, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.08.2018 року (а.с.6).

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» установив на орендованій площі банкомат.

22.05.2015 року орендар повернув, а орендодавець прийняв з тимчасового користування нерухоме майно: частину нежитлової будівлі, магазину продовольчих товарів, загальною площею 1 кв.м., що розташоване за адресою: м.Миргород, вул.Робітнича, 2, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 01.08.2018 року (а.с.7). Сторони засвідчили про відсутність взаємних претензій.

Згідно ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном, як передбачено ч. 1 ст. 762 ЦК України, з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Ч.1 ст. 764 ЦК України передбачено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

П.7.1. договору оренди № від 01.08.2012 року передбачено, що у кінці кожного місяця орендодавець надає орендарю акти виконаних робіт.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за договором №1 від 01.08.2016 року ОСОБА_3 отримала від ПАТ «ВіЕйБІ Банк» плату за користування орендованим приміщенням за листопад 2014 року у розмірі 400 грн. 17.11.2014 року (а.с.8).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом не встановлено жодних обставин та належних і допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем ОСОБА_3 умов договору оренди від 01.08.2018 року.

За змістом норми ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що на час звернення позивача до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 сплинув строк позовної давності, поважних причин його пропуску під час розгляду справи не встановлено, позивач з відповідним клопотанням про поновлення такого строку не звертався, суд вважає обґрунтованою заяву відповідача ОСОБА_3 про застосування до даних позовних вимог позовної давності, у зв'язку з чим приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України; ст.ст. 267, 526, 610, 759, 762, 764 ЦК України; суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (вул.Дегтярівська, 27 Т, м.Київ, 04119, ) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (вул.Гоголя, 111/26, м.Миргород, Полтавська обл., РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя: ОСОБА_4