Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2018 Справа №607/11267/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу № 607/11267/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 100'000 гривень.

Позовні вимоги вмотивовує тим, що 10 червня 2014 року відповідач отримала від неї вказані кошти як позику про що склала боргову розписку. ОСОБА_2 зобовязалась повернути позичені грошові кошти до 10 червня 2016 року, однак цього не зробила. Саме тому такі кошти слід з неї стягнути, вважає позивач.

У судове засідання позивач не зявилась, подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання , повторно, не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

06 липня 2018 року судом вжито заходів забезпечення даного позову та заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь які дії щодо відчуження домоволодіння, що складається із житлового будинку з прибудовою і підвалом літ. «А», загальною площею 267,1 м2, житловою площею 126 м2; відмостки І; огорожі 1-2, яке розташоване за адресою: вул. Коцюбинського, 2, с. Романівка, Тернопільського району Тернопільської області.

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке:

10 червня 2014 року сторони склали розписку про те, що позивач надав відповідачу позику в сумі 100'000 гривень, які відповідач ОСОБА_2 зобовязалась до 10 червня 2016 року.

Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника відповідно до вимог частини 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України .

Таким чином суд прийшов до переконання, що, відповідно вказаних норм права, сторони спору уклали договір позики.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач у встановлені строки боргу не погасила, а тому має перед позивачем прострочене зобовязання, котре складає 100'000 гривень.

Факт наявності у відповідача простроченого зобовязання перед позивачем є порушенням його прав, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 зазначеної суми боргу.

Також, в силу вимог пункту 1 ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1'000 гривень судового збору.

Заходи забезпечення позову у даній справі продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до частини 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 158, 263, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 100'000 (сто тисяч) гривень боргу за договором позики та 1'000 (одну тисячу) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частиною 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Дата складення повного судового рішення 12 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_3