У х в а л а

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 638/6301/14-ц

провадження № 61 - 42228ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 доДержавної казначейської служби України, Полтавської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 23), третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено.Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів у розмірі 50 000 грн з єдиного казначейського рахунку у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року залишено без змін.

10 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) Державна казначейська служба України направила касаційну скаргу.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба Українипросить звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, посилаючись на те, що кошторисні призначення для сплати судового збору на 2018 рік розділені на 12 частин, у зв'язку з чим асигнування на сплату судового збору відкриваються помісячно, а також на неможливість здійснити оплату судового збору через значну кількість справ.

Згідно пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Аналіз положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», що є спеціальним в застосуванні до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку про те, що судовий збір не справляється саме позивачем за подання позовної заяви у вказаній категорії справ, Державна казначейська служба України, як відповідач у справі, не є тією особою на яку поширюються норми цієї статті, а тому відсутні підстави для звільнення Державної казначейської служби України від сплати судового збору або його відстрочення за подання касаційної скарги.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Обставини, пов'язані з фінансуванням юридичної особи з Державного бюджету України та тривалістю отримання коштів, не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення або відстрочення від сплати судового збору.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору або відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Таким чином, заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальний розмір заробітної плати у місячному розмірі становить 1 218 грн.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243 грн 60 коп.

Розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимогу немайнового характеру, тобто 487 грн 20 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення їх недоліків.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги або його відстрочення.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько