РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та судових витрат звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2016 року, від якого мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося, у них відмінні діаметрально-протилежні погляди з питань ведення спільного господарства та виховання сина. Вони проживають окремо, з травня 2018 року вони не ведуть спільного господарства, втратили один до одного почуття любові та поваги, подружні стосунки між ними припинені, примирення не можливе, а подальше збереження шлюбу позивач вважає недоцільним та таким, що суперечить інтересам сторін.

Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний, має мінливий дохід та може сплачувати аліменти на утримання дитини.

Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітнього сина з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати за надання правової допомоги за написання позовної заяви в розмірі 600 грн., після розлучення залишити прізвище ОСОБА_1.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2016 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №119252 виданим 29 серпня 2016 року виконавчим комітетом Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 29 серпня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №27. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_2.

Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №268465 виданим 17 січня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що ОСОБА_5 народився 14 січня 2017 року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №128. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сім'ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_1 і бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, тому в цій частині її вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу їх спільний з позивачем неповнолітній син буде проживати з матір'ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. та витрати за надання правової допомоги за складання позовної заяви в розмірі 600,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.110-112,141,160,180-183 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та судових витрат - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 29 серпня 2016 року виконавчим комітетом Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 27 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити ОСОБА_1.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 з матірю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, і.н. відсутній, паспорт МЮ433138 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 (девятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, і.н. відсутній, паспорт МЮ433138 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн., та витрати за надання правової допомоги в розмірі 600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. судовий збір в розмірі 704,80 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, і.н. відсутній, паспорт МЮ433138.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н..

Суддя :