Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 398/3802/15-ц

провадження № 61-22795св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Олександрійська міська рада Кіровоградської області, ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року у складі судді Бугайченко Т. А. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Франко В. А., Потапенка В. І., Черненко В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Олесандрійської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Протягом строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 відповідної заяви до нотаріальної контори не подала, оскільки вважала, що її сестра за життя склала заповіт на ОСОБА_5 За відсутності заповіту останній прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 за законом. Проте свідоцтва про право на спадщину, що були отримані ОСОБА_5, за позовом ОСОБА_4, яка є двоюрідною племінницею спадкодавця, у судовому порядку були визнані недійсними. 24 липня 2015 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй відмовлено у прийнятті такої заяви у зв'язку пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю документального підтвердження родинних відносин. Позивач вважала, що ОСОБА_4 як двоюрідна племінниця спадкодавця не має право спадкувати після смерті ОСОБА_7, оскільки не навідувала тітку та не піклувалась про неї. Причини пропуску строку на прийняття спадщини обґрунтовувались тим, що ОСОБА_3 на початку 2015 року дізналась про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, які видавались на ім'я ОСОБА_5

Посилаючись на те, що не відмовлялась від прийняття спадщини, позивач просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу не відмовлялось у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки із заявою про прийняття спадщини вона до нотаріальної контори не зверталась; суд виходив із того, що позивач свідомо не скористалась своїм правом прийняти спадщину; небажання позивача, щоб ОСОБА_4 спадкувала майно після смерті ОСОБА_7, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не спростувала висновків суду першої інстанції та не надала доказів на підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли неправильного висновку щодо відсутності порушення прав позивача. Зазначає, що неподання заяви про прийняття спадщини в строк пов'язано з несвоєчасним інформуванням її про смерть спадкодавця, оскільки проживала із ОСОБА_7 в різним містах. Про смерть сестри дізналась лише у березні 2013 року від ОСОБА_5, який подав заяву про прийняття спадщини. До нотаріальної контори для прийняття спадщини до 24 липня 2015 року не зверталась, оскільки вважала, що квартиру її сестри успадкує ОСОБА_5 Крім того, у суді апеляційної інстанції заявляла клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області справи № 398/430/14-ц про визначення ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки вважає, що зазначена справа має спільний предмет спору, пов'язаний з черговістю спадкування; зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні цього клопотання.

У запереченнях, поданих у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить відхилити касаційну скаргу та залишити без змін судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, грошові вклади та недоотриману пенсію.

01 жовтня 2012 року ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, а 29 вересня 2014 року таку заяву до нотаріальної контори подала ОСОБА_4

24 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 Приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу постановою від 24 липня 2014 року відмовив у прийнятті зазначеної заяви.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Суди встановили, що ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 більш ніж на два з половиною роки.

Причини пропуску позивачем цього строку зводяться до незнання про факт настання смерті сестри та зміни обставин, з якими ОСОБА_3 пов'язувала безумовне прийняття спадщини ОСОБА_5

Зазначені причини як окремо, так і у сукупності не можуть визнаватись об'єктивними перешкодами, труднощами, які позбавили позивача будь-якої можливості своєчасно дізнатись про смерть члена сім'ї, а після отримання такої інформації - звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав.

З урахуванням встановлення цих обставин суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає правових підстав, оскільки зазначені нею обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач несвоєчасно дізналась про смерть сестри, не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 викладений правовий висновок, згідно з яким у разі, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Підстав відступати від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не встановлено.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції повинен був зупинити розгляд цієї справи до закінчення розгляду справи № 398/430/14-ц, є безпідставними, оскільки питання визначення іншому спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або відмова у визначенні такого строку не вирішує спір про черговість спадкування.

У решті касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права; доводи скарги фактично зводяться до дослідження доказів у справі у зв'язку з незгодою з висновками судів щодо їх оцінки, що виходить за межі перегляду справи судом касаційної інстанції, відповідно до статті 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин касаційна скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвалені у справі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик