Справа № 645/1987/18
Провадження № 2/645/1427/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді Шарка О.П.
при секретарі судових засідань - Ятлової Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного розгляду справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Валківської державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,
17 квітня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд: позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50
відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
досягнення ним повноліття. Призначити її піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Неподалік від її будинку за адресою: АДРЕСА_2, більше 10-ти років проживала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка сама виховувала сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 вони з ОСОБА_5 були дуже гарними друзями та сусідами, завжди допомагали одна одній. Останні роки ОСОБА_5 тяжко хворіла та тривалий час знаходилася на лікуванні у м. Харкові. 29 грудня 2017 року ОСОБА_5, перебуваючи в лікарні, написала довіреність про те, що вона довіряє позивачу виховання її неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення 2017-2018 навчального року, на час її лікування. Лікарі давали невтішні прогнози щодо хвороби ОСОБА_5, тому вона одразу звернулась за допомогою до Благодатненської сільської ради та служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації. Вже 10 січня 2018 року наказом служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації №04 неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було взято на облік служби, як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, померла. Батько дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, з 2003 року батько жодного разу не цікавився життям та здоров'ям сина ОСОБА_3, не брав участі в його вихованні та навчанні. 30.01.2018, в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації, написав заяву про те, що дає згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки участі у житті дитини не приймав, на території села не з'являвся. Після смерті колишньої дружини подальшою долею сина не цікавився. Після отримання свідоцтва про смерть матері та згоди батька, враховуючи заяву ОСОБА_3 про те, що він не проти проживати з нею, наказом служби у справах дітей Валківської районної державної адміністрації від 31.01.2018 № 06, хлопчик був тимчасово влаштований в родину позивача до прийняття рішення органом опіки та піклування Валківської райдержадміністрації про подальше влаштування. Службою у справах дітей здійснювалось обстеження житлово-побутових умов, які є придатними для проживання хлопця. Позивач звернулась до служби у справах дітей із заявою про внесення її до банку даних потенційних опікунів, піклувальників, вона офіційно не працює, але утримую підсобне господарство, має земельну ділянку (пай), тому на проживання та харчування має власні доходи, на праві спільної сумісної власності має будинок загальною площею 95,2 кв.м, житлова площа -51,6 кв.м., заміжня, має чоловіка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, на «Д» обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не заперечує проти проживання в їх сім'ї ОСОБА_3. По теперішній час позивач займається вихованням, утриманням та навчанням неповнолітнього ОСОБА_3, дбає про його здоров'я, забезпечує необхідними речами та одягом, цікавиться станом навчальної діяльності дитини, постійно підтримує зв'язок з класним керівником, хоч я і не є родичем ОСОБА_3, але знає його з дитинства, тому має велике бажання залишити його у своїй сім'ї та стати для хлопчика не тільки піклувальником, а й другою матір'ю.
ІІ. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 9 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, у справі на 30.07.2018 року об 11 год. 30 хв. призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Ухвалою суду від 30.07.2018 року закрите підготовче засідання по справі і призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.09.2018 року о 10 год. 30 хв., в яке викликано учасників по справі.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник Органу опіки та піклування Валківської державної адміністрації надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, рішення ухвалити на підставі наявних доказів та в інтересах дитини.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
За адресою: АДРЕСА_2, проживала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 6 серпня 2001 року), з якою у позивача склалися приязні добросусідські відносини.
У зв'язку з тяжкою хворобою, 29 грудня 2017 року ОСОБА_5, написала довіреність про те, що вона довіряє ОСОБА_2 виховання свого неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення 2017-2018 навчального року, на час її лікування.
Наказом служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації №04 від 10 січня 2018 року неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було взято на облік служби, як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, померла (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2, видане Шелестівським старостинським округом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області від 17.01.2018).
Батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 6 серпня 2001 року)- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. З 2003 року батько жодного разу не цікавився життям та здоров'ям сина ОСОБА_3, не брав участі в його вихованні та навчанні. 30.01.2018, в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації, написав заяву про те, що дає згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Як вбачається з характеристики Благодатненської сільської ради, ОСОБА_9, участі у житті дитини не приймав, на території села не з'являвся. Після смерті колишньої дружини подальшою долею сина не цікавився.
Характеристикою Серпневого НВК (ЗОШ І-ІІІ ст.- дошкільний навчальний заклад підтверджено, що батько жодного разу не поцікавився станом справ сина, йому ні в чому не допомагав, на батьківські збори не з'являвся.
Після отримання свідоцтва про смерть матері та згоди батька, враховуючи заяву ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він не проти проживати з ОСОБА_2, наказом служби у справах дітей Валківської районної державної адміністрації від 31.01.2018 № 06, останній був тимчасово влаштований в мою родину до прийняття рішення органом опіки та піклування Валківської райдержадміністрації про подальше влаштування.
Службою у справах дітей здійснювалось обстеження моїх житлово-побутових умов. Будинок, в якому проживає позивач, складається з 3-ох житлових кімнат, кухні та ванної кімнати. Газифікований, електрифікований, є водопостачання та водовідведення. В будинку проживають позивач, її чоловік ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у якого є окрема кімната, місце для навчання та відпочинку. Хлопець забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям.
Відповідно до висновку Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 16.03.2018 року №01-52/735 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Органом опіки та піклування Валківської райдержадміністрації був наданий висновок в якому зазначено, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є доцільним.
12 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей із заявою про внесення її до банку даних потенційних опікунів, піклувальників.
Як вбачається з наданих характеризуючи даних позивача, вона офіційно не працює, однак, утримує підсобне господарство, має земельну ділянку (пай), на праві спільної сумісної власності має будинок загальною площею 95,2 кв.м, житлова площа -51,6 кв.м., одружена, чоловік ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, на «Д» обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не заперечує проти проживання в їх сім'ї ОСОБА_3.
Відповідно до довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України від 14.02.2018 (серія ААА № 0199271), до кримінальної відповідальності позивач не притягувалася, знятої чи не погашеної судимості не має, у розшуку не перебуває.
19.02.2018 року ОСОБА_2 пройшла медичний огляд у КЗОЗ «Валківська центральна районна лікарня», хронічних захворювань не маю, на «Д» обліку у лікаря фтизіатра чи нарколога не перебуваю, остаточний висновок лікарів - придатна.
За поданням служби у справах дітей Валківської райдержадміністрації з 13 по 16 березня 2018 року, ОСОБА_2 пройшла курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на базі Харківського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та рекомендована для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів.
Як встановлено у ході судового розгляду, по теперішній час позивач займається вихованням, утриманням та навчанням неповнолітнього ОСОБА_3, дбає про його здоров'я, забезпечую необхідними речами та одягом, цікаваться станом навчальної діяльності дитини.
На момент розгляду справи відповідач зі своєю дитиною не проживає, що підтверджується довідками вищевикладеними обставинами справи.
ІV Норми права, що підлягають застосуванню.
Норми національного законодавства.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.
Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
В той же час положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України.
Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неїбатьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов'язків щодо її виховання, ст. 166 СК України.
Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суду не надано.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов'язки (ст. 55 ЦК). На суд покладається обов'язок призначати опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування: - над фізичною особою у разі визнання її недієздатною (ч. 1 ст. 60 ЦК) (опікун); - над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК) (опікун), над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч. 4 ст. 60 ЦК) (піклувальник).
Встановлення піклування над неповнолітньою особою відбувається як за згодою піклувальника так і за згодою неповнолітньої особи, наявність якої у даному випадку встановлено судом. Така згода необхідна для ефективного виконання функцій, які покладені на піклувальника.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, судом встановлено наступне.
Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд вважає за власною ініціативою за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей.
Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь піклувальника аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини щомісяця до повноліття дитини.
Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
V.Норми міжнародного законодавства.
Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згіднорезолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне:
1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
А. Загальні принципи.
В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням управа, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).
Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).
Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».
Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Зокрема, відповідно до статті 164 СК Українибатьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).
Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.
Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров'я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.
3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).
Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу вцілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).
Так, відповідачу, як матері неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).
Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.
Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.
Позиція суду.
Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 свідомо вихованням сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не займається, матеріальної допомоги не надає, його розвитком та досягненнями не цікавиться. Більш того, тривалий час не відвідувала сина, не бачилася з нею.
Окрім, іншого, в судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи знайшло підтвердження, що відповідач не цікавиться психічним і фізичним здоров'ям дитини.
Наведене в своїй сукупності, на думку,суду може свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків.
При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку позивача, так як і не надав доказів, які б підтверджували факт його звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки.
При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина.
Суд зауважує, що навіть протягом розгляду справи в суді відповідачем не було вчинено відповідних дій і не пояснив причини їхне вчинення.
Вищевикладеними обставинами справи підтверджується і той факт, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).
Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини.
Висновки суду.
Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародногозаконодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Також, враховуючи вищевикладене, вважає за доцільне визнати позивача піклувальником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь піклувальника - ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків мінімального доходу громадян України починаючи від дня пред'явлення позову і до його повноліття.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Валківської державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити громадянина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя