печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху для усунення недоліків, з наступних підстав.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України встановлені вимоги, серед яких позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте вказані вимоги при зверненні до суду позивачем не виконано.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі зміст позовних вимог та чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Проте зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що обставини в обґрунтування позовних вимог викладено не чітко, доказів в обґрунтування обставин не надано, як і не наведено підстав, з якими законодавець пов'язує можливість звільнення особи від доказування, а відтак вказані недоліки необхідно усунути.

Враховуючи вищевикладене позивачу, необхідно конкретизувати прохальну частину позовної заяви, оскільки зміст позовних вимог (п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, і має суттєве значення при розгляді справи та відповідно вимагає чіткого визначення. Так, ОСОБА_1 визначено коло позивачів та відповідачів, про те зі змісту позову та його вимог вбачається, що ОСОБА_1 звертається не лише у власних інтересах, а й в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах членів сім'ї, проте не конкретизує їх осіб, не включає до кола позивачів та не надає підтверджень на представництво їх прав та інтересів при зверненні до суду.

Тобто з викладеного вбачається, що позовні вимоги не відповідають визначеному позивачем складу сторін, оскільки позов заявлено одним позивачем, а позовні вимоги викладені і в інтересах третіх осіб.

Також, з позовними вимогами містяться клопотання позивача, проте нормами цивільного процесуального законодавства передбачено, що у прохальній частині позову викладаються позовні вимоги та виключно надається право заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається, викладення інших клопотань та заяв у прохальній частині не передбачено.

Слід звернути уваги, що заяви та клопотання - це важливий засіб встановлення обставин, які мають значення для справи, забезпечення та відстоювання прав та законних інтересів учасників процесу, які згідно аналізу норм цивільного процесуального законодавства оформляються у письмову вигляді окремим документом, а тому з метою усунення вказаного недоліку позивачу слід конкретизувати свої позовні вимоги та залежно від труднощів та проблем, які на його думку, можуть виникнути при розгляді справи має право звернутися з відповідним клопотанням або ж заявою, які необхідно оформити письмово окремим документом.

Окрім цього, позивачу необхідно надати з метою усунення виявлених судом недоліків, передбачених п. 3, 6, 7, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, обґрунтованого розрахунку ціни позову, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, а також надати підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова, а відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, проте позивач свої процесуальні звернення, тобто позовну заяву та клопотання виклав на російській мові.

Як роз'яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.99 N 10-рп/99 (справа N 1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. При цьому законодавець надає можливість особі, яка не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, користуватися рідною мовою або мовою, якою вона володіє шляхом залученню до справи перекладача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином України, проживає та зареєстрована на території України, а тому звернення до суду з заявою повинно здійснюватися державною мовою.

При таких обставинах, заявнику необхідно надати примірники позовної заяви та клопотання складені державною мовою, з урахуванням виявлених судом вищевказаних недоліків.

Окрім цього, за нормою ст. 177 ЦПК України, на позивача покладається обов'язок подачі до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 1 ст. 177 ЦПК України), відтак, позивачу належить подати копію позовної заяви та всіх додатків до неї, для виконання судом положень ч. 2 ст. 190 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175,177,185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності незаконною та стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху, та надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ними копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі, якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколов