Справа № 185/3809/17
Провадження № 2/185/197/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Гаврилова В.А.,

при секретарі Чичман І.В., Гордиченко Р.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлоград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поділ квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просив суд виділити йому 3/5 квартири АДРЕСА_1 площею 11,0 кв.м., кімнату 7,9 кв.м., ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виділити кімнату площею 15,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні інші приміщення квартири. Мотивував тим, що йому належить 3/5 частини вказаної квартири. Відповідачам належить по 1/5 частині квартири. Спільне користування квартирою не можливе так як шлюб було розірвано, виникають суперечки. Між сторонами є суперечка у користуванні вказаною квартирою. Вказаним порушується його право власності.

ОСОБА_3 надала суду заперечення на позов в яких посилалась на те ,що 2/5 частки квартири належать їй з ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. При поділі майна суд може збільшити частку дружини. ОСОБА_1 вигнав її з дітьми з квартири. Вважає, що їй слід виділити кімнати площею 15,3 та 7,9 кв.м., а ОСОБА_1 кімнату площею 11 кв.м.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1. Мотивувала тим, що в період шлюбу з позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_2. Квартира була оформлена на імя ОСОБА_1 Вказана квартира належала сторонам на права спільної сумісної власності. Вказана квартира була обміняна на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1, які належали батькам ОСОБА_3 Відповідно вказані 2/5 частки квартири належать сторонами на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу в рівних частках.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у позові. Зустрічний позов не визнали.

Відповідач та його представник позов не визнали. Вимоги зустрічного позову підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Сторони з 17.09.1994 року перебували у шлюбі, який 28.12.2015 року було розірвано рішенням суду.

Сторони були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 7.9,11, 15.3 кв.м., всього 34,2 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м.

У 1999 році сторони, їх дочка, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 приватизували квартиру АДРЕСА_1. Вказаним особам стало належати по 1/5 частки вказаної квартири. Вказаний факт сторонами визнаний.

24.05.2006 року, в період шлюбу, ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_2. Вказаний факт сторонами визнаний.

Статтею 60 СК України передбачено ,що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Викладене приводить суд до висновку про те, що придбана ОСОБА_1 квартира стала належати сторонам на праві спільної сумісної власності.

28.07.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ОСОБА_8 було укладено договір міни за яким квартира АДРЕСА_2 була обміняна на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1. Вказане підтверджено копією договору міни./а.с.40/

Статтею 70 СК України передбачено ,що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Викладене свідчить про те,що ? частка в 2/5 частки квартири , які стали належати ОСОБА_1 за договором міни, належить ОСОБА_3 , що становить 1/5 частки квартири.

Таким чином суд приходить до висновку про те,що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/5 частку квартири з 2/5 часток , які було отримано ОСОБА_1 в наслідок договору міни.

Вказані обставини також приводять суд до висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить по 2/5 частки квартири АДРЕСА_1.

На 1/5 частку квартири приходиться 6,84 кв.м. ( 34,2 кв.м.: 5 часток=6,84кв.м.)

На 2/5 частки квартири приходиться 13,68 кв.м.

На 3/5 частки квартири приходиться 20,52 кв.м.

ОСОБА_1 вважав, що на 3/5 частки квартири слід виділити кімнати 11 та 7,9 кв.м.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_1 не належить 3/5 частки спірної квартири то підстави для виділення в натурі йому кімнат площею 11кв. м. та 7,9 кв.м. відсутні.

Викладене приводить суд до висновку ,що позов ОСОБА_1В не підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 в запереченнях заявляла, що їй слід виділити кімнати площею 15,3 та 7,9 кв.м., а ОСОБА_1 кімнату площею 11 кв.м. Позов з вказаними вимогами не заявлявся, судовий збір не сплачувався, що приводить суд до висновку про те,що вказані вимоги слід залишити без розгляду.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Викладене приводить суд до висновку про те,що витрати на сплату судового збору слід покласти на ОСОБА_1 оскільки у задоволенні його вимог відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_3 судом задоволено.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.16, 392 ЦК України, ст.ст. 209-213 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право на ? частку від 2/5 частки квартири АДРЕСА_3.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поділ квартири в натурі та виділ йому 3/5 квартири АДРЕСА_1 , а саме кімнати площею 11,0 кв.м. та 7,9 кв.м., ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виділити кімнату площею 15,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні інші приміщення квартири відмовити.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору у сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач : ОСОБА_1, вул. Дніпровська,422/54, м.Павлоград, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач : ОСОБА_3, вул. Дніпровська,422/54, м.Павлоград, Дніпропетровська область, НОМЕР_2, виданий ВМ Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області 28.08.1995 року

Відповідач: ОСОБА_5, вул. Дніпровська,422/54, м.Павлоград, Дніпропетровська область.

Суддя: ОСОБА_9