Справа № 544/1302/18
пров. № 2/544/551/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 листопада 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Калініна) в місті Пирятині Полтавської області. У цій квартирі зареєстрований сам позивач із сім`єю та син його дружини -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у квартирі з часу реєстрації не проживає, залишив житло добровільно, витрат на його утримання та сплату за житлово-комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні.

Реєстрація відповідача в будинку позивача створює позивачу незручності у володінні та користуванні житлом, зокрема по утриманню будинку та отримання субсидії. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Калініна) в місті Пирятині Полтавської області.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло, відзив на позов він не подав.

Заслухавши позивача, пояснення свідка ОСОБА_4, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу є власником квартири АДРЕСА_2 (колишня назва Калініна) в місті Пирятині Полтавської області, що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів (а.с.8).

Згідно довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області за вказаною адресою зареєстрований з 19.05.2016 також син дружини позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Проте останній з часу реєстрації у даній квартирі не проживає, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 та підтверджено довідкою квартального комітету Пирятинської міської ради від 07.09.2018 №149 (а.с.10). Знятися з реєстрації за місцем розташування квартири відповідач добровільно не бажає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Таким чином, оскільки відповідач понад один рік не проживає у квартирі, що належить позивачу на праві власності, його реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним їй житлом, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 279 ЦК України, на підставі ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України в ред. ЗУ від 16.04.2017 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд ,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловою площею: квартирою № 1 будинку №82 по вулиці Веселкова в місті Пирятині Полтавської області, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.11.2018.

Головуючий -