Справа№592/5922/18
Провадження №2/592/2194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

05 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Павлович Ю.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі засідань Ковпаківсього районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_12, третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

25.06.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати ОСОБА_12 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1. 11.07.2009 р. між його донькою ОСОБА_4, яка також зареєстрована за вказаною адресою та відповідачем було укладено шлюб. 15.10.2011 р. його нині покійна дружина, яка на той час являлася власницею будинку, зареєструвала у будинку відповідача як члена сім'ї. 24.12.2013 р. шлюб між його донькою та відповідачем було розірвано. Через тиждень після розірвання шлюбу відповідач припинив користуватися житлом за вищевказаною адресою та не користується ним більше чотирьох років. Перешкод у користуванні будинком ніхто із зареєстрованих в ньому осіб відповідачу не чинив. Донька перестала спілкуватися з ним одразу ж після того, як він виїхав з будинку. Вказує, що ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між ними немає, будь-яких заяв до сільської ради чи паспортного столу стосовно того, що відповідач не проживатиме в будинку з поважних причин чи прохання закріпити за ним спірне житло також немає. Зазначає, що відповідач не є його членом сім'ї та у зв'язку з тим, що він зареєстрований в будинку, у нього можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійснення свого права при відчуженні нерухомості.

Ухвалою суду від 11.06.2018 р. відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги з наведених підстав підтримали. ОСОБА_1 зазначив, що після розірвання шлюбу з його донькою відповідач припинив проживати у їхньому будинку і не проживає там більше чотирьох років.

Відповідач ОСОБА_12, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Ковпаківського районного суду м. Суми у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа - Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не не направила. 19.06.2018 р. до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними матеріалами справи, при заочному розгляді.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підстверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с 7-8).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1954 року народження; син ОСОБА_5, 1982 року народження; донька ОСОБА_4, 1990 року народження; ОСОБА_12, 1983 року народження, що підтверджується Довідкою Піщанської сільської ради народних депутатів Ковпаківського району м. Суми № 232 від 19.04.2018 р. (а.с. 9).

24.12.2013 р. розірвано шлюб між донькою позивача ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_12, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 192 (а.с. 12).

Відповідно до Довідки Піщанської сільської ради народних депутатів Ковпаківського району м. Суми № 126 від 19.04.2018 р. ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року (а.с. 13).

Згідно наданого позивачем Акту від 19.04.2018 р. складеного свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 14), ОСОБА_12 відсутній за адресою АДРЕСА_1, з 2014 року (а.с. 14).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що відповідач проживав в будинку АДРЕСА_1 приблизно п'ять років, а з кінця 2013 року чи з початку 2014 року він його не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідко ОСОБА_11, який є сусідом позивача за адрсеою: АДРЕСА_2 суду пояснив, що відповідач був зятем позивача, проживав у його будинку приблизно з 2009-2010 року, а з початку 2014 року він його більше не бачив, сварок не чув.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України по справам № 6-709цс16 від 16.11.2016 р., № 6-2931цс16 від 15.05.2017 р.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, його донька перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_12, у зв'язку із чим останній був вселений до належного позивачу житлового будинку. 24.12.2013 р. шлюб між донькою позивача та відповідачем було розірвано і після розірвання шлюбу останній припинив проживати у спірному будинку.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача ОСОБА_12 на користування чужим майном - спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

З огляду на встановлені факти та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити - визнати ОСОБА_12 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_12 на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя М.М. Косолап