Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/430/18

Номер провадження: 2/511/315/18

17 серпня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_1, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивував тим, що з 2006 року проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 За час шлюбу у них народились діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відношення припинено в червні 2017 році. Він не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з нею однією сімєю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Тому посилаючись на дані обставини, позивач просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив справу розглядати у його відсутність.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилась, надала суду заяву, в якій визнала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Павлова.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №206. (а.с.4)

Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи. (а.с.11,12)

Сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають з червня 2017 року.

Причиною розпаду сімї позивач вказує відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства.

Ухвалою суду від 17.04.2018 року сторонам було надано строк на примирення терміном на 4 місяці з метою збереження сім"ї.

Однак в установлений судом термін сторони не примирилися, позивач на розірвання шлюбу згоден та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Спору щодо місяця проживання дітей та поділу майна подружжя не має.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву відповідача про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - Павлова". Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113,114, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 81, ч. ст. 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Радневич), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 07.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №206, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку Павлов, жінці - Павлова.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук