Справа № 464/3762/18
пр.№ 2/464/1355/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2018 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 05.07.2018 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №136 в будинку №103 по пр. Червоної Калини у м.Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача у даній квартирі, у такій він не проживає з квітня 2015 року, в утриманні даного житла участі не бере, особистих речей та майна останнього в квартирі немає. Факт непроживання відповідача за даною адресою стверджується рядом актів ЛКП «Під Зуброю». Окрім цього, відповідач фактично проживає в Королівстві Іспанія разом з матірю, паспорта та РНОКПП в Україні не отримував. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в такій не проживає, просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою №136 в будинку №103 по пр. Червоної Калини у м.Львові.

Ухвалою від 27.09.2018 р. у справі відкрито провадження.

Позивач у судове засідання не зявилася, представником позивача ОСОБА_7 12.10.2018 р. через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, 11.10.2018 р. через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнає, просить розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-10818 від 05.12.1996 р., зареєстрованим в реєстрі за №21627.

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №1838 від 01.06.2018 р., виданою Львівським комунальним підприємством «Під Зуброю», а також даними будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_1, окрім позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, брат чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є співвласниками цієї квартири, а також внук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є сином дочки позивача ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-СГ №117586, видане 10.08.2007 р.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сімї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сімї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з актів ЛКП «Під Зуброю» від 17.04.2015 р., 25.05.2018 р., 11.10.2018 р. та довідки №2619 від 11.10.2018 р., відповідач ОСОБА_3 зареєстрований, однак не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №136 в будинку №103 по пр. Червоної Калини у м.Львові.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із квитанції №ПН386 від 05.07.2018 р. ПАТ «ВіЕС Банк», позивачем ОСОБА_2 при поданні позову до суду сплачено судовий збір у відповідності до п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 704 грн. 80 коп.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що позивачу ОСОБА_2 слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 352,40 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при поданні позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 352,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №136 в будинку №103 по пр. Червоної Калини у м.Львові.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, м. Львів, пр. Червоної Калини, 103/136.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, м. Львів, пр. Червоної Калини, 103/136.

Суддя Д.Ю. Теслюк