АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/2054/18

Провадження № 22-ц/787/1286/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач Головне управління національної поліції у Рівненській

області,

Головне управління Державної казначейської служби

України у Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на стороні

відповідача ГУ Національної поліції

у Рівненській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року (розглянута судом у складі судді Гордійчук І.О.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції у Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ГУ Національної поліції у Рівненській області ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції, -

в с т а н о в и в :

21 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління національної поліції у Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ГУ Національної поліції у Рівненській області ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції.

Позов мотивовано тим, що незаконними рішеннями, діями (бездіяльністю) держави Україна в особі працівників Млинівського відділення Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області завдано йому значної моральної шкоди внаслідок складання незаконних протоколів та постанови про вчинення ним адміністративних правопорушень.

09 лютого 2017 року відносно нього працівниками поліції були складені протоколи про адміністративні правопорушення, за які передбачено відповідальність, згідно ст.185 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП, ст.130 КУпАП.

Постановами Млинівського районного суду Рівненської області від 05.05.2017 року, від 13.07.2017 року та від 01.08.2017 року, провадження у справах були закриті за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вищевказані протоколи та постанови були складені інспектором ГРПП Млинівського ВП капітаном поліції ОСОБА_4, з яким позивач перебуває в неприязних стосунках.

Незаконне складення на нього протоколів та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вплинуло на його психічний стан, неправомірними діями з боку поліції йому завдано немайнових втрат, моральних страждань, які спричинили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки подій, страх можливого повторення подій, насторога, переживання незручностей та психологічного дискомфорту, почуття приниження гідності. В нього погіршився стан здоров'я, був змушений лікуватися. Негативні наслідки погіршення стану його здоров'я він відчуває і по даний час.

Покликаючись на норми цивільного права, просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Рівненській області через Головне управління Державного казначейства України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн та 5000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції у Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ГУ Національної поліції у Рівненській області ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем належним чином не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового звязку із неправомірними діями працівників поліції під час притягнення його до адміністративної відповідальності.

20 червня 2018 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок місцевого суду про не доведеність факту заподіяння моральної шкоди не відповідає обставинам справи та спростовується показами свідків.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що після його незаконного затримання та складення протоколів про вчинення адміністративного правопорушення погіршився стан його здоров'я, хоча раніше цього не було, він був у пригніченому стані.

На підтвердження погіршення стану його здоров'я було надано копії медичних довідок, де зазначено, що в період після розгляду судом справ про притягнення його до адміністративної відповідальності він перебував на лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба.

Неправомірними діями працівників поліції принижена його честь та гідність.

Загалом усі провадження в справах про адміністративні правопорушення тривали майже півроку.

11 липня 2018 року ГУНП в Рівненській області подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вони покликаються на законність рішення місцевого суду.

Вказують, що подані позивачем медичні довідки не встановлюють причинний зв'язок між діями працівників поліції і погіршенням стану здоров'я позивача. Показання свідків, які надані ними у судовому засіданні є їх особистими припущеннями та не є належними доказами у справі.

При прийнятті рішень Млинівським районним судом про закриття проваджень по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 оцінка законності дій працівників поліції не здійснювалася, а тому останні не можуть бути належними доказами для визнання дій службових осіб ГРПП Млинівського ВП Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області неправомірними. Самі дії працівників поліції позивачем не оскаржувалися.

Просять про залишення оскаржуваного рішення без змін.

16 липня 2018 року заступником керівника Рівненської місцевої прокуратури продано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення місцевого суду.

Вказує, що позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між діями працівників поліції та погіршенням стану його здоров'я.

Просить суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що 09.02.2017 року інспектором ГРПП Млинівського ВП ОСОБА_4 було складено протоколи про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 05.05.2017 року закрито провадження по справі №566/118/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 6).

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 13.07.2017 року в справі №566/392/17 позов ОСОБА_3 до інспектора ГРПП Млинівського ВП капітана поліції ОСОБА_4, Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови серії БР №129976 від 09 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову серії БР №129976 у справі про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2017 року, винесену інспектором ГРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП як протиправну. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за постановою серії БР №129976 від 09 грудня 2017 року закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 8-10).

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2017 року у справі №566/163/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП звільнено. Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Однак ОСОБА_3 дії працівників поліції по складенню протоколів про притягнення його до адміністративної відповідальності, у встановленому законом порядку, не оскаржено - відсутнє відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або рішення вищих посадових осіб органу державної влади про неправомірність таких дій.

ОСОБА_3 не надано, а судом не здобуто доказів того, що дії працівників поліції по складенню протоколів про притягнення його до адміністративної відповідальності були незаконними, що могло б бути, передбаченою ст. 1174 ЦК України підставою для відшкодування йому, заподіяної такими діями, шкоди.

Окрім того, не підлягають до застосування в цьому випадку і положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01.12.1994 року № 266/94-ВР.

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" (2135-12), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" (3341-12) та іншими актами законодавства.

Жодної підстави для застосування у цій справі положень вищевказаного Закону судом не встановлено.

До ОСОБА_3 не було застосовано судом жодного, передбаченого КУпАП, адміністративного стягнення.

Складені працівником поліції протоколи про адміністративні правопорушення не є актами, які встановлюють, змінють чи скасовують норми права у відповідній сфері відносин, або породжують права і обов'язки для позивача.

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований.

Складення працівниками поліції протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, які не потягнули за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки викладені в них факти не знайшли свого підтвердження, безпосередньо не свідчать про неправомірність дій працівників поліції при їх складанні.

ОСОБА_3 не доведено незаконності рішень, дій чи бездіяльності працівників поліції, якими йому було заподіяно шкоду, що є підставою для її відшкодування, отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

ОСОБА_8 Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_2