Справа №461/7950/18
Провадження №2/461/336/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Думича Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приват Банк» про розірвання договорів та стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом доПАТ КБ «Приват Банк» про розірвання договорів та стягнення суми боргу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено ряд договорів, зокрема: 16 липня 2012 року - договір №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць»), відповідно до положень якого Клієнт передає, а ОСОБА_4 приймає грошові кошти у розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів CLLIA 0 центів) строком на 24 місяці 17.07.2014 р. включно під 10% річних (десять відсотків річних); 14 травня 2013 року - договір №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес», відповідно до положень якого Клієнт передав, а ОСОБА_4 прийняв грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч доларів 0 центів) строком на 6 місяців р. включно під 8% річних (вісім відсотків річних).

Стверджує, що свої обов'язки за договорами ОСОБА_1 виконує у повному обсязі та належним чином. Разом з тим, відповідач до початку тимчасової окупації АР Крим сплачував відсотки за договорами та перераховував їх на картки: за Договором № №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») на Deposit Card № 428257, за Договором № SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес» на Deposit Card № 058803.

Відповідно до п. 6 Договору№ SAMDN 836 (вклад «Стандарт 24 місяць») та п.3 договору-заяви №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес»), якщо Клієнт після закінчення строку вкладу не заявляє Банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений у п. 1 договорів. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку.

Разом з тим, її неодноразові звернення до відділень банку щодо виконання умов договору та видачі коштів задоволені не були.

З метою з'ясувати стан вищезгаданих банківських вкладів, можливість доступу до них, нарахування відсотків на вклади позивачка тричі звертався до відповідача з відповідними письмовими заявами про розблокування рахунків: наприкінці квітня 2014 року у м. Київ, вул. Будівельників, 38/14, відділення «Будівельник», вхідний номер заяви БОК 909279; 24 квітня 2014 року у м. Львів, вул. Гуцульська, 15, відділення «Гуцульське», вхідний номер заяви БОК 951023; 27 листопада 2014 року у м. Львів, вул. Винниченка, 10, відділення №33, вхідний номер заяви БОК 2732586, які залишилися без реагування. Таким чином, вона змушена звертатися до суду із метою захисту своїх прав.

Просить суд розірвати Договір №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») від 16 липня 2012 року, відповідно до положень якого Клієнт передає, а ОСОБА_4 приймає грошові кошти у розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів США 0 центів) строком на 24 місяці 17.07.2014 р. включно під 10% річних (десять відсотків річних); Розірвати Договір№8АМІЖ6104 (вклад «Стандарт на 12 мес» від 14 травня 2013 року - договір, відповідно до положень якого Клієнт передав, а ОСОБА_4 прийняв грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч доларів 0 центів) строком на 6 місяців р. включно під 8% річних (вісім відсотків річних); стягнути з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» по Договору №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») від 16 липня 2012 року суму депозиту у розмірі 13337, 32 доларів СІЛА з яких 10 000, 00 доларів США сума депозиту, а 3337, 32 сума процентів, що становить 357435,96 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» по Договору №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес» від 14 травня 2013 року) суму депозиту у розмірі 13252,06 доларів США з яких 10 000, 00 доларів США сума депозиту, а 3252, 06 сума процентів, що становить 355151,02 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приват Банк» на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2017 року, відмовлено. Справа повернулася до суду першої інстанції 19 лютого 2018 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві (а.с. 73-87). Додатково надав пояснення про те, що позов є безпідставним, оскільки позивачкою не надано оригіналів договору банківського вкладу та документа, який підтверджує факт внесення грошової суми на вклад (депозитний) рахунок відповідача. Крім того, позивачка не надає жодного доказу про наявність грошових коштів на рахунках станом на момент звернення до суду, як на підтвердження того, що грошові кошти не знімалися. Також, не надано доказів того, що саме із 01.04.2014 року позиваці припинено нараховувати проценти за договором банківського вкладу, а відтак не можливо визначити суму процентів за період із 01.04.2014 року по 01.08.2017 року. Поряд з тим, стверджує, що Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та практичної можливості здійснювати діяльність, після окупації АР Крим та міста Севастополя.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено ряд договорів, зокрема: 16 липня 2012 року - договір №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць»), відповідно до положень якого Клієнт передає, а ОСОБА_4 приймає грошові кошти у розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів CLLIA 0 центів) строком на 24 місяці 17.07.2014 р. включно під 10% річних (десять відсотків річних) (а.с.5) та 14 травня 2013 року - договір №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес», відповідно до положень якого Клієнт передав, а ОСОБА_4 прийняв грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США (десять тисяч доларів 0 центів) строком на 6 місяців р. включно під 8% річних (вісім відсотків річних) (а.с.8).

У 2014 році у звязку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки позивача було заблоковано відповідачем та припинено нарахування відсотків

25 грудня 2014 року позивачка надсилала на адресу відповідача заяву з метою отримання інформації щодо відсутності доступу до грошових коштів. Крім того, 20 лютого 2015 року позивачка надіслала на адресу відповідача заяву про повернення їй банківські вклади (а.с.16). Також, 06 липня 2017 року позивач направила на адресу відповідача заяву про розірвання договорів вказаних вище (а.с.15).

27 лютого 2015 року відповідачем надіслано позивачці лист-відповідь №20.1.0.0.0/7-20150224/1394 (а.с.15) у якому повідомив, про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність у Криму відповідно до постанови Правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі Положення), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 759/13827/15-ц.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальних вимог до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Судом встановлено, підтверджено дослідженими в судовому засіданні оригіналами договору №SAMDN8836 від 17 липня 2012 року та заявою ОСОБА_1 від 16 липня 2012 року, копією платіжної картки та квитанцією №13 від 16.07.2012 року (а.с.105), що сторонами 16.07.2012 року було укладено договір банківського вкладу «Стандарт, 24 міс» та на підставі вказаних договорів внесені кошти на суму 10000 дол. США та прийняті відповідачем належні позивачеві вказану суму вкладу, про що видані відповідні документи згідно з внутрішніми положеннями банку.

Доводи відповідача про недоведеність існування договірних відносин суд оцінює критично та вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку. Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Відповідач не оспорював достовірність вказаних відомостей, що містяться у наданій позивачем квитанції та картках, чи факту їх видачі працівником ПАТ КБ Приватбанк.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя, оскільки договори банківського вкладу укладені з позивачем у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», у зв'язку із чим відповідач протягом місяця з дня набрання чинності цієї постановою повинен був забезпечити закриття відокремленого підрозділу, про що повідомити Національний банк України.

Суд виходить з того, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його філія чи відділення. Ліквідація або припинення діяльності структурних підрозділів (філій, відділень) у будь-який спосіб не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тому суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позову про те, що банк взяті на себе зобов'язання за укладеними з позивачем договорами банківського вкладу не виконав, чим порушив права та законні інтереси позивача як вкладника та споживача фінансових послуг, тому позовні вимоги про стягнення сум вкладів підлягають до часткового задоволення.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачеві, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Крім того, судом встановлено, що договір "Стандарт" №SAMDN8836 був укладений між позивачкою та банком, як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську; учасником договору банківського вкладу з позивачкою було саме ПАТ КБ «ПриватБанк», а не його «кримська Філія», і саме воно брало на себе зобов'язання по виконанню договорів; договір банківського вкладу позивача не містить вказівок на те, що при закритті Філії вкладник втрачає право на повернення своїх коштів; у договорі відсутня вказівка на обов'язкове місце виконання договорів, зокрема: у тому відділенні, в якому вони укладалися, а тому відсутні підстави вважати, що при конфіскації майнового комплексу філії банку умови договорів банківського вкладу можуть порушуватись.

На думку суду, квитанція №13 від 16.07.2012 року надана позивачкою у розпорядження суду є належним доказом внесення нею на рахунок відповідача 10000 доларів США, оскільки вона містить всі необхідні реквізити а саме, найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку. А відтак, посилання представника відповідача на цю квитанцію квитанцію як на неналежний доказ оскільки він не містить всіх необхідних реквізитів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний документ було закріплено ЕЦП банку яким було прийнято вказані кошти, а отже вказаний документ відповідає вимогам законодавства, та може вважатись доказом внесення на рахунок банку коштів (а.с.105).

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, Законом України від 23.03.2017 р. № 1982-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними-особами підприємцями", який набрав чинності 19.07.2017 р. передбачено, що субєкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки, проте її використання не є обовязковим.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що до задоволення підлягають вимоги в частині розірвання договору №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») від 16 липня 2012 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 та стягнення з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) грошові кошти внесені на виконання вказаного вище у розмірі 13337, 32 доларів США з яких: 10 000, 00 доларів США сума депозиту, 3337, 32 доларів США сума процентів, що станом на день винесення рішення у справі становить 372511 (триста сімдесят дві тисячі пятсот одинадцять) грн. 35 коп. згідно офіційного курсу Національного банку України.

Однак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» в частині розірвання Договору №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес») від 14 травня 2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1; стягнення з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозиту у розмірі 13252,06 доларів США з яких 10 000, 00 доларів США сума депозиту, а 3252, 06 сума процентів, що становить 355151,02 грн. по Договору №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес» від 14 травня 2013 року) до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Зміст положень ст.1059 ЦК України та п.1.4 Положення, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції свідчить про те, що форма договору банківського вкладу вважається додержавною за наявності: договору банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаям ділового обороту; квитанцією (другий примірник прибуткового касового документа) або іншим документом, який підтверджує внесення готівки у відповідну платіжну систему.

Однак, позивачем не вимогу суду не надано належних доказів внесення нею на рахунок відповідача коштів на виконання вимог договору № SAMDN6104 від 14.05.2013 року (а.с.8), а копія скриншоту не може вважатися належним доказом.

Відтак, враховуючи, що матеріали справи не містять документів, які підтверджують внесення готівки у відповідній платіжній системі та які відповідають вимогам законодавства, суд приходить до висновку, про відсутність між сторонами відповідних правовідносин, в частині внесення на рахунок відповідача позивачем грошових коштів в сумі 10 000 доларів США за договором №SAMDN6104.

Згідно ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3563 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 527, 530, 611, 612, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) про розірвання договорів та стягнення суми боргу, задовольнити частково.

Розірвати Договір №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») від 16 липня 2012 року укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» (адреса місця знаходження: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) про на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) грошові кошти внесені на виконання Договору №SAMDN8836 (вклад «Стандарт 24 місяць») від 16 липня 2012 року, у розмірі 13337, 32 доларів США з яких: 10 000, 00 доларів США сума депозиту, 3337, 32 доларів США сума процентів, що станом на день винесення рішення у справі становить 372511 (триста сімдесят дві тисячі пятсот одинадцять) грн. 35 коп. згідно офіційного курсу Національного банку України.

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) в частині розірвання Договору №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес») від 14 травня 2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1; стягнення з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозиту у розмірі 13252,06 доларів США з яких 10 000, 00 доларів США сума депозиту, а 3252, 06 сума процентів, що становить 355151,02 грн. по Договору №SAMDN6104 (вклад «Стандарт на 12 мес» від 14 травня 2013 року), залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 3563 (три тисячі пятсот шістдесят три) грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення буде складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя Л.М.Городецька