ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1741/18
Провадження № 2/362/1467/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., за участю секретаря - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю із спадкодавцем,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду вимогами про встановлення факту її спільного проживання однією сімєю з спадкодавцем ОСОБА_4 у період з 12 липня 1994 року до 17 квітня 2008 року (моменту смерті спадкодавця), які були повязані спільним побутом, взаємним правами та обовязками та проживали за однією адресою.

Свій позов вона мотивувала тим, що 17 квітня 2008 року помер батько її колишнього чоловіка ОСОБА_3 ОСОБА_4, який проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулиці Урожайній у селі Кожухівка Васильківського району Київської області з 1995 року, що підтверджується договором міни, який був укладений у нотаріальній формі між ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_2

16 жовтня 2008 року Пятою Київською державною нотаріальною конторою сформована спадкова справа №1041 до майна померлого ОСОБА_4, у звязку із зверненням його сина ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту.

Позивач починаючи з 12 липня 1994 року і до теперішнього часу зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Останні пять років до моменту смерті ОСОБА_4 дуже хворів, та саме вона надавала померлому допомогу та доглядала його, про що свідчить довідка Данилівської сільської ради та акт депутата Данилівської сільської ради. Згідно Довідки виконкому Данилівської сільської ради від 23 квітня 2008 року №№ 773 і 774, позивач ОСОБА_1 поховала свекра ОСОБА_4 за свій рахунок та доглядала його по день смерті, проживали разом та вели спільне господарство. Вважає, що має законне право отримати частину спадкового майна померлого ОСОБА_4, змінивши чергу одержання права на спадкування, а тому вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнить.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили відмовити в його задоволенні через його безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч.6 ст.81 ЦПК України,доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно з положеннями ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом.

У відповідності до положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування хза законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК.

Згідно з положеннями ст.1261 і ст.1264 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

За положеннями п.21 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Положеннями п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

За правилами ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК № 139493, виданого виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району 15 жовтня 2008 року, ОСОБА_4 помер 17 квітня 2008 року.

Відповідно до договору міни від 07.04.1995 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, останній проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулиці Урожайній у селі Кожухівка Васильківського району Київської області.

У відповідності до спадкової справи № 1041 від 16 жовтня 2008 року, заповітом від 26.03.2008 року ОСОБА_4 заповів все своє майно своєму сину співвідповідачеві ОСОБА_3, який у відповідності до заяви до нотаріальної контори прийняв спадкове майно після померлого батька.

Згідно довідок виконкому Данилівської сільської ради від 23 квітня 2008 року №№ 773, 774, позивач ОСОБА_1 поховала свекра ОСОБА_4 за свій рахунок та доглядала його по день смерті, проживали разом та вели спільне господарство. Факт проживання позивача ОСОБА_1 з 1994 року в будинку №9 на вулиці Урожайній у селі Кожухівка Васильківського району Київської області підтверджується Актом депутата Данилівської сільської ради від 10 листопада 2017 року.

Депутатом Данилівської сільської ради надано довідку від 07.09.2017 року, яка підтверджує спільне проживання померлого ОСОБА_4 з сином ОСОБА_3 та співмешканки сина ОСОБА_5

Крім того, довідкою № 445 від 20.09.2017 року сільського голови Данилівської сільської ради підтверджується факт, що ОСОБА_3 дійсно доглядав по день смерті свого батька ОСОБА_4 та проживали разом будинку № 9 на вулиці Урожайній у селі Кожухівка Васильківського району Київської області.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з боку позивача не було надано достатніх та безперечних доказів на підтвердження факту саме проживання позивача зі спадкодавцем однією сімєю.

З матеріалів справи вбачаються лише обставині надання позивачем померлому ОСОБА_4 відповідної допомоги за час життя останнього, піклування та догляду за ним, його поховання після смерті.

Крім того, враховуючи залишення померлим заповіту на імя свого сина відповідача у справі, встановлення факту якого вимагає позивач, при відсутності умов за положеннями ч.2 ст.1223 ЦК України, не надасть їй можливості прийняти спадщину, а тому, позов не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.10, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 315 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.