Провадження №2/235/1232/18
Справа №235/2569/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Ушкварок Д.А.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_5 з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Позовна заява вмотивована тим, що він є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх матір'ю є відповідачка по справі.

20.02.2017 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

11.08.2017 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду було стягнуто з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання дітей: сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_9.

Довідкою-розрахунком старшого державного виконавця від 02.04.2018 року за № 54878337/10, станом на 01.04.2018 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_10 становить 22396,84грн.

Відповідно до характеристик виданих ЗОШ І-ІІІ ступенів №14 Покровської міської ради Донецької області на учнів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, мати не цікавиться життям та навчанням дітей.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 року відповідачку було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України скоєного відносно малолітнього сина ОСОБА_8 та призначено покарання у виді штрафу - 850грн.

Того ж дня, тобто 14.03.2018 року за 6-7 годин до проголошення судом вироку відповідачка та її цивільний чоловік ОСОБА_12 побили позивача на подвір'ї домоволодіння вул. Драгоманова (колишня Рибіна), 14 за місцем мешкання його з дітьми, чим скоїли кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України. На теперішній час обвинувальний акт за нанесення позивачу умисних легких тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_12 знаходиться на розгляді у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідачка була засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо своєї дитини та те, що вона самоусунулась від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не відвідує навчальний заклад, не виявляє турботи до дітей, не цікавиться станом їх розвитку, здоров'ям, не займається їх культурним розвитком, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, а тому, на думку позивача її необхідно позбавити батьківських прав оскільки це буде відповідатиме інтересам дітей.

Позивач вважає, що вищевказані дії відповідачки у відповідності до п.п.2,6 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

В свою чергу відповідачка ОСОБА_2 пред'явила до позивача ОСОБА_5 зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради.

Вимоги за зустрічним позовом вмотивовані тим, що спочатку вони з відповідачем жили добре, але з 2015 року, після його звільнення з ДП «ВК «Краснолиманська» у сім'ї почалися сварки через подружні зради відповідача. ОСОБА_5 почав залишати її з дітьми на декілька днів, дітям уваги не приділяв, пиячив та приводив додому інших жінок. Вони неодноразово припиняли сімейні відносини, але потім знов продовжували жити разом. З вересня 2015 року по листопад 2015 року позивачка разом з дітьми жила у своєї тітки, але знову пробачила ОСОБА_5 і повернулася жити до нього. Відповідач продовжував вживати спиртні напої, гуляти, не бажав їй допомагати виховувати дітей, відмовлявся на машині забирати увечері дочку з танцювального гуртка. Одного разу, коли позивачка за зустрічним позовом працювала у нічну зміну барменом у кафе «Статус» відповідач відвіз дітей до своєї матері ОСОБА_14, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3, і змінив замки від їх будинку. Повернувшись з нічної зміни, позивачка не змогла відчинити двері в будинок, а ОСОБА_5 зібрав її речі та почав виганяти її з будинку, з якого вивіз всю техніку та почав бити її, в результаті чого вона вимушена була викликати поліцію. В результаті бійки з відповідачем вона отримала тілесні ушкодження, однак заяву з поліції забрала. З того часу вона два дні жила у знайомої, а потім знімала будинок в АДРЕСА_4.

Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка з травня 2017 року почала жити разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 за адресою: місто Покровськ, вулиця Торгівельна, 69, з яким 14 квітня 2018 року уклала шлюб.

Весь час поки відповідач не давав позивачці жити в їх будинку, вона приходила до дітей, гуляла з ними у парку, купувала їм одежу, забирала до себе, дочку забирала зі школи, піклувалася про дітей. Коли матір ОСОБА_5 дізналася, що позивачка приходить до дітей в їх будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та забирає їх до себе, відповідач одразу заборонив їй бачитися з дітьми та поставив їй умов, що вона знялася з місця реєстрації в їх будинку, що був придбаний під час спільного проживання однією сім'єю без укладання шлюбу і тільки тоді вона зможе забирати дітей до себе. Після цього позивачці не давали бачитися з дітьми, вона змушена була ходити до них зі свідками, щоб уникнути сварок. У травні 2018 року відповідач на дав їй побачитися з дітьми і відразу відвіз їх до своєї матері, нагадавши про виписку з будинку. 2 червня 2018 року вона знову намагалася поспілкуватися з дітьми, але їх не було вдома, зі слів сусідів дочка ОСОБА_9 і син ОСОБА_8 весь час знаходяться у бабусі, а ОСОБА_5 живе у будинку без дітей.

Позивачка дуже сумує за дітьми, і хоча відповідач не дозволяє їй бачитися з ними, вона підтримує з ними телефонний зв'язок та цікавиться новинами про дітей, про їх життя від знайомих і бажає, щоб діти жили разом з нею, хоче піклуватися про них, але через незаконні дії відповідача та його матері вона не може в повній мірі здійснювати свої батьківські права та обов'язки. Підтвердженням того, що ОСОБА_5 чинить їй перепони у спілкуванні з дітьми та їх вихованні є: неодноразові виклики поліції; покази свідків, які були присутні коли ОСОБА_5 забороняв їй бачитися з дітьми.

Відповідно до ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до неї про позбавлення батьківських прав; задовольнити її зустрічний позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановивши спосіб участі матері ОСОБА_2 у вихованні своїх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дітьми з 10-00 год. суботи до 20-00 год. неділі, за адресою місця мешкання матері, без присутності батька чи інших осіб.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги за первісним позовом, просили задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали, просили відмовити в їх задоволені.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали, просили відмовити в їх задоволені. Підтримали заявлені вимоги за зустрічним позовом, просили їх задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просила задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала..

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, малолітніх дітей, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та зміст спірних правовідносини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_15 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.02.2005 року, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 20.02.2017 року (а.с. 10).

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Красноармійськ, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_10, батько - ОСОБА_5 (а.с.8).

ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Красноармійськ, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_10, батько - ОСОБА_5 (а.с.9).

Відповідно до характеристики учня 7 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 14 ОСОБА_6 протягом навчання в школі зарекомендував себе як слабкий учень. Володіє навчальним матеріалом на початковому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійної активації і контролю, працює під керівництвом вчителя. Піклування та утримання дитини забезпечує батько на достатньому рівні. Мати хлопця з родиною не проживає, вихованням сина не займається (а.с.12).

Відповідно до характеристики учня 2 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 14 Рєпка Євгенія Романівна у навчальній діяльності виявляє старанність і працездатність, завдяки яким домагається достатніх успіхів у навчанні. У стосунках з іншими дітьми спокійна, доброзичлива. Батько приділяє вихованню доньки належну увагу. Відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті класу і школи. Мати не цікавиться життям та навчанням дівчинки. З вчителем встановити контакт не намагалася (а.с.13).

ОСОБА_5 за місцем роботи ФОП ОСОБА_16 характеризується позитивно, завжди тактовний, ввічливий і уважний, користується заслуженою повагою всіх співробітників підприємства (а.с.14).

Згідно довідки Покровської міської ради від 10.04.2018 року ОСОБА_5 зареєстрований з 12.02.2005р. за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ним зареєстровані: син ОСОБА_8, донька ОСОБА_7, та колишня дружина ОСОБА_10 (а.с.16).

Відповідно до акту від 13.04.2018р. ОСОБА_10 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але не проживає з травня 2017 року, що підтверджують сусіди (а.с.15). Як встановлено в судовому засіданні позивач та малолітні діти проживають саме за цією адресою. Тобто відповідачка не проживає з дітьми вже більше року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11.08.2017 року з ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання дітей починаючи з 27.07.2017р. (а.с.18).

На виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_10 аліментів на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). Заборгованість станом на 01.04.2018р. склала 22396,84 гривні (а.с.17). Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_10 заборгованість не сплачена. Відповідач пояснила, що не має наміру сплачували аліменти у вигляді грошей, оскільки на її думку, ці кошти буде привласнювати собі позивач, а вона купляє дітям все, що їм необхідно: одяг, товари для навчання тощо.

Суд не може погодитись з позицією відповідачки щодо відмови сплачувати аліменти у грошовому вигляді, оскільки рішенням суду про стягнення аліментів набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню, тому неможливо передавати дітям приладдя для школи, одяг, тощо, зарахувавши їх в рахунок сплати аліментів.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 14.03.2018 року ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 125 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.19-21). Вирок набув законної сили.

Під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що 6 лютого 2017 року ОСОБА_10, в другій половині дня перебувала в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2, разом із своїми малолітніми дітьми: сином ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7, де вживала спиртні напої. В цей час ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень малолітньому сину ОСОБА_8, який в той час відпочивав, стягнула його з ліжка та користуючись його безпорадним станом нанесла не менше двох ударів рукою в обличчя з ліва, чим спричинила йому струс мозку, синець лівої щелепної області з переходом на верхнє і нижнє повіко лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров'я та які вимагають для свого загоєння термін понад 6, але не більше 21 дня. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, нанесла не менше двох ударів взутими у взуття ногами по тулубу малолітнього сина, чим спричинила один синець шкіри передньої поверхні грудної клітини з права в проекції 4-7 ребра по середній ключичній лінії та один синець шкіри задньої поверхні грудної клітини з права в проекції тіла лопатки. Далі ОСОБА_10, не припиняючи свої протиправні дії схопила обидві руки малолітнього сина, та почала кусати пальці, чим спричинила по одному садну шкіри зовнішньої поверхні нігтьової фаланги першого пальця правої кисті, внутрішньої і зовнішньої поверхні середньої фаланги третього пальця кисті, зовнішньої поверхні нігтьового фаланги другого пальця лівої кисті, на внутрішній поверхні основної фаланги третього пальця лівої кисті, тобто легкі тілесні ушкодження.

Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_10, свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнала частково, оспорюючи факт спричинення тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ногами, взутими у взуття та укусів. На протязі всього судового розгляду кримінального провадження висловлювалася з жалем з приводу колишнього агресивного ставлення до своїх дітей, що в подальшому стало наслідком розлучення з ними. Фактично визнала свою провину в протиправній поведінці відносно малолітнього сина.

Суд, проаналізувавши та надавши оцінку доказам, що були дослідженні в судовому засіданні, дійшов висновку, що провина обвинуваченої ОСОБА_10, підтверджується показами як малолітнього потерпілого так і показами свідків, а також матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події та слідчого експерименту за участю потерпілого, висновками судово - медичних експертиз та психіатричної експертиз.

Даючи правову оцінку свідченням обвинуваченої ОСОБА_10, суд вважав, що вона своїми навмисними діями вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, а тому її дії за цією статтею кримінального кодексу кваліфіковані вірно та її винуватість доведена в судовому засіданні.

Критично суд поставився до пояснень самої обвинуваченої з приводу того, що вона не спричиняла потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді укусів та інших, а лише нанесла йому три удари рукою в область обличчя, оскільки її покази спростовуються показами малолітнього потерпілого, які підтверджуються висновками судово - медичних експертиз, а також слідчим експериментом. Всі покази потерпілого за оцінкою експертів - психіатрів носять правдивий характер і не викликають сумнівів. Крім того, покази свідків підтверджують агресивне ставлення обвинуваченої до своїх дітей, а також ймовірність її агресивної поведінки.

При призначенні покарання суд врахував, що обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_10, передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього в стані алкогольного сп'яніння.

В день винесення вироку, а саме 14 березня 2018 року, відповідач ОСОБА_10 вчинила інше кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України при наступних обставинах.

14 березня 2018 року, близько 24 години 00 хвилин, ОСОБА_10, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_12, з метою з'ясування стосунків з колишнім чоловіком ОСОБА_5 з приводу постійного місця мешкання їх неповнолітніх дітей, прийшла до будинку за адресою: АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_5

Покликавши колишнього чоловіка ОСОБА_10 перелізла через паркан та почала стукати у вікна будинку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою на адресу колишнього чоловіка та його матері. В цей час, ОСОБА_12 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5, став стукати у хвіртку, та кликати його. На ці поклики ОСОБА_5 підійшов та відчинив хвіртку, після чого ОСОБА_12 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, наніс йому один удар в обличчя, внаслідок чого заподіяв забій м'яких тканин у вигляді набряку лівої виличної області, від якого ОСОБА_5, не втримавши рівновагу, впав на землю.

ОСОБА_10 на ґрунті тривалих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вхопила колишнього чоловіка за одяг та стала руками наносити йому тілесні ушкодження.

У результаті умисних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри, передньої поверхні грудної клітини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та не потягли за собою короткочасний розлад здоров'я або незначну стійку втрату працездатності.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 16.07.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 з 15.03.2018 року перебуває на обліку лікаря-нарколога у профілактичній групі нагляду з приводу вживання алкоголю із шкідливими наслідками, за місцем свого мешкання характеризується посередньо. Разом з тим суд як обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_2 відповідно до ст.66 КК України, визнав вчинення злочину жінкою в стані вагітності.

Крім того, під час розгляду кримінального провадження судом досліджено висновок фахівця Покровського міського відділу уповноваженого органу з питань пробації, згідно якому ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_2, та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та окремих осіб. Суд врахував обставину, що вона є вагітною особою і щодо неї не може бути застосоване покарання у вигляді громадських робіт, тому обрав покарання у вигляді штрафу в межах інкримінованої їй статті (а.с.59-61). Вирок набрав законної сили.

Відповідно до довідки КП «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 14.06.2018р. ОСОБА_12 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. За даною адресою проживає без реєстрації його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.37, 88).

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 уклали шлюб 14.04.2018 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_12 (а.с. 38). Від даного шлюбу 29.07.2018 року народився син ОСОБА_17 (а.с.86).

Відповідно до побутової характеристики № 37, яка надана головою квартального комітету кварталу № 37 ОСОБА_18, ОСОБА_5 за характером запальний, не стриманий, грубий, зловживає спиртними напоями, не працює, б'є дружину, дітей. Взагалі не займається вихованням сина та доньки (а.с.39). Як встановлено в судовому засіданні цю характеристику отримала у голови кварталу ОСОБА_2 більше року тому. При цьому особа, яка надала цю характеристику з ОСОБА_5 не знайома. ОСОБА_18 двічі викликалась до суду в якості свідка з метою з'ясування яким чином була надана така характеристика, проте свідок ухилився від явки до суду. З огляду на викладене, суд не приймає надану характеристику як належний та допустимий доказ, та не бере її уваги при ухваленні рішення.

За місцем колишньої роботи КУ «Покровський психоневрологічний інтернат» ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони (а.с.40). ОСОБА_19 також з позитивної сторони характеризується за місцем фактичного мешкання (а.с.89).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 декілька разів зверталась з заявою до поліції, а саме 08.01.2018р., 17.12.2017р., 11.10.2017р. Причиною даних звернень були сімейна сварка (а.с.41-44). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, що коли вона приходила за адресою: АДРЕСА_2, де мешкає колишній чоловік та діти, намагалась побачити дітей, ОСОБА_5 не давав цього робити, починались сварки, тому вона викликала поліцію. Викликів була набагато більше, але поліція більше інформації не надала. Така візити з метою спілкування з дітьми, які приводять до сварок, на думку суду, не сприяють налагодженню стосунків відповідачки з дітьми, а навпаки приводять до негативних наслідків.

Органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради надано висновок від 13.07.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_10. У висновку зазначено, що у присутності батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_10, спеціалістами служби у справах дітей Покровської міської ради, психолога соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Покровської міської ради з'ясовано думку дітей. Діти пояснили, що не бажають спілкуватися та проживати разом з матір'ю.

Питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_10 розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, які відбулися 06.06.2018 р., 20.06.2018 та 11.07.2018. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку:

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, тому згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.63-64).

Згідно рахунку від 08.07.2018 року ОСОБА_2 придбано канцелярські товари на суму 739 гривень (а.с.84). З пояснень відповідачки ці товари вона придбала для дітей. Також згідно товарного чеку від 08.07.2018 року придбано сарафан для дівчинки вартістю 200 гривень (а.с.85). Ці покупки зроблені відповідачкою вже після звернення її з зустрічним позовом у даній цивільний справі. Будь-яких інших підтверджень того, що відповідачка матеріально утримувала дітей суду не надано.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 пояснив, що не бажає спілкуватись з матір'ю, не хоче щоб вона приходила та дзвонила, а бажає мешкати з батьком та сестрою. Хлопець ображений на матір за те, що вона його побила, та не має наміру її вибачати. Малолітня ОСОБА_7 пояснила, що також не бажає спілкуватись з матір'ю, не хоче щоб вона приходила та дзвонила.

Малолітні діти, щодо яких ставиться питання про позбавлення батьківських прав їх матір, у судовому засіданні були категоричні в своїх поясненнях про небажання спілкуватись з матір'ю. Суд враховує думку дітей при ухваленні рішення, оскільки вони достатньо добре розуміють поставлені питання та висловлюють свої думки.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що перебуває в дружніх стосунках з відповідачкою. Дітьми займалась завжди відповідачка, за батька дітей доброго сказати не може. Він наговорює на ОСОБА_2 та налаштовує дітей проти неї.

Свідок ОСОБА_21, яка є знайомою відповідачки, суду показала, що коли родина проживала разом все було нормально, вона займалась дітьми, він іноді випивав. ОСОБА_2 їй казала, що колишній чоловік не дає спілкуватися з дітьми.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що відповідачка як матір чудова, все на ній, займається дітьми, виховує. Тепер колишній чоловік не дає спілкуватись з дітьми.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дітей та її негативну поведінку, оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню сина та доньки, не піклується про стан їх здоров'я та розвитку, а навпаки постійно створює конфліктні ситуації з батьком дітей, що негативно впливає на дітей. Під час подій, які відбувались 6.02.2017 року, а саме коли відповідачка вчинила злочин проти свого малолітнього сина, вона перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Обставини встановлені у вироку суду від 16.07.2018 року свідчать, що відповідачка не нехтувала вживанням алкогольних напоїв під час вагітності та перебуває на обліку лікаря-нарколога у профілактичній групі нагляду з приводу вживання алкоголю із шкідливими наслідками. Відповідачка засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо сина. Жорстоке поводження відповідачки з сином, спричинення йому тілесних ушкоджень викликало образу у дитини. Відповідачка скаржиться, що батько дітей не дає їй з ними спілкуватись, але всі її намагання спілкуватись з дітьми зводяться до влаштування сварок за місцем їх проживання. Протягом року (до звернення до суду) відповідачка не навідували дітей у школі, не спілкувалась з вчителями, не надавала матеріальної допомоги на їх утримання. За цей період у дітей сформулювалось до відповідачки негативне ставлення та не бажання взагалі ніколи з нею спілкуватись.

На думку суду, відповідачка має можливість налагодити відношення з дітьми, але повинна зробити для цього певні зусилля.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що аргументи наведені на переконання щодо позбавлення батьківських прав є достатніми для виправдання застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах малолітніх дітей.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачка має право на спілкування з дітьми та їх виховання, але для того, щоб це приносило користь дітям, їй потрібно змінити своє ставлення до дітей, колишнього чоловіка, та до своєї поведінки. Ніхто не вправі примушувати дітей до спілкування з матір'ю без їх на то бажання. На думку суду, батьки, яка матір так і батько, повинні бути зацікавлені в забезпеченні належних як моральних так і матеріальних умов для виховання дітей.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Суд зазначає, що відповідно до статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги за первісним позовом про позбавлення батьківських, то позовні вимоги за зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 81, 133, 141, 223, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_5. Адреса: Донецька область, АДРЕСА_2. РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1. РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області, адреса: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.11, .

В судовому засіданні 10 жовтня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 16.10.2018р.

Суддя С.М.Хмельова