Провадження № 2/193/491/18
У Х В А Л А

25 вересня 2018 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Шумська О.В., ознайомившись із позовною заявою представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ПП «МИКОЛАЙОВИЧ» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив

18 вересня 2018 року представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ПП «МИКОЛАЙОВИЧ», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому керуючись ст.1166 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь ПП «МИКОЛАЙОВИЧ» матеріальні збитки у сумі -76519,07 грн. та судовий збір у сумі 1841,00 грн.

Позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

В позові зазначено, що в ніч на 24.04.2018 року під час нічної зміни ОСОБА_2 сторожем невстановлена особа, шляхом пошкодження навісного замка вїзних воріт до складського приміщення ПП «МИКОЛАЙОВИЧ», проникла в середину будівлі, звідки викрала майно, яке знаходилось в складському приміщенні. В ході інвентаризації основних засобів, що знаходились на зберіганні у складському приміщення ПП «МИКОЛАЙОВИЧ», було встановлено крадіжку на суму 76519,07 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПП «МИКОЛАЙОВИЧ».

Слід зазначити, що чинне трудове законодавство передбачає обмежену матеріальну відповідальність (у межах середнього місячного заробітку) та повну матеріальну відповідальність (відповідно до ст. 132 та ст. 134 КЗпП). Так, згідно зі ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їхньої вини підприємству, установі, організації, у певних випадках.1.між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна й інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2.шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 3.шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 4.відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 5. шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків.

До позову представником позивача не доданий наказ чи розпорядження директора ПП «МИКОЛАЙОВИЧ» про порядок покриття шкоди, заподіяної працівником - відповідачем; розмір його середньомісячного заробітку. На підставі викладеного необхідно надати довідку про розмір середньомісячного заробітку та визначитись із позовними вимогами.

За ч. 1ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Частинами 1,2,4 ст.83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника, однак жодних доказів, що саме з вини відповідача була здійснена крадіжка, не надано.

Відповідно до ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що вчинена крадіжка на суму 76519,07 грн., тоді як згідно акту інвентаризації товарно матеріальних цінностей, які зберігаються в складі, що належить ПП «МИКОЛАЙОВИЧ», розмір нестачі зазначено в сумі 71449,90 грн., в звязку з цим необхідно уточнити позовні вимоги та надати уточнену позовну заяву до суду.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позовній заяві не зазначено дані щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додані до заяви.

Також копії доданих письмових доказів не підтверджені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1762 грн.

Тобто за подання до суду позовної вимоги майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених , суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175,185, 258 ЦПК України, суддя

постановив

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ПП «МИКОЛАЙОВИЧ» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Шумська