Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2018 Справа №607/2142/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/2142/17 за позовом міського голови ОСОБА_3 до головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4, приватного підприємства «Агенство Тернопільських новин» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Міський голова ОСОБА_3, Тернопільська міська рада звернулися до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4, тижневика «Номер один» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року, судом було замінено відповідача тижневика «Номер один» на належного приватне підприємство «Агенство Тернопільських новин».

В обґрунтування зазначених вимог позивачі вказують, що 11 січня 2017 року в редакційній колонці тижневика «Номер один» № 1-2 (575) відповідачами у справі була розміщена стаття «Чи захистить свята Текля тернополян від влади?», якою без відповідних підтверджуючих матеріалів та доказів звинувачено міського голову ОСОБА_3 та представницький орган місцевого самоврядування Тернопільську міську раду у протиправних та корупційних діяннях, що за врахуванням фактичних обставин справи не відповідає дійсності та жодним вимогам засад моральності. Позивачі просять визнати, недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію, порушує права і свободи та зобовязати відповідачів у десятиденний спосіб спростувати у той самий спосіб інформацію, відображену в абз. 5 інформацію: «Як дослідили місцеві громадські активісти, в Тернополі будуються лише комерційні об'єкти, натомість за роки каденції нинішнього міського голови не споруджено жодної нової школи, дитячого садка чи лікарні. Звичайно, легше ділити бюджетні мільйони та жити у розкоші на «відкатах» від їх освоєння. Сьогодні для тернопільського бізнесу не є секретом, що за практично будь-яке освоєння бюджетних грошей він повинен повернути у «казну» 20-30 відсотків з цих коштів. В іншому випадку тобі просто не дадуть заробити. Тому й маємо неякісні дороги, які сходять разом зі снігом, бруківку, що просіла, на тротуарах, холодні палати в лікувальних закладах та класи у навчальних установах. І причин цьому чиновники знаходять безліч, особливо вони полюбляють направляти стріли в бік природніх катаклізмів, мовляв, форс-мажор. Насправді все банально просто: через так звані відкати бізнесмени змушені на тих чи інших роботах використовувати здешевлені, а значить неякісні матеріали, які доволі швидко виходять з ладу. А щоб залатати ці дірки, влада знову залазить у наші з вами кишені як платників податків. Коли ми навчимося давати по руках таким горе-керівникам, коли бізнес об'єднається і скаже владі «Ні - відкатам!», коли влада перестане діяти за принципом «Поділяй і владарюй!», тоді й Тернопіль, можливо, і заслужить отримати у покровителі святу Теклю.». Така інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, нічим не підтверджена та необґрунтована, як наслідок не терпить жодної критики та фактично є наклепом. Поширення недостовірної інформації ганьбить ділову репутацію Тернопільської міської ради та її головної посадової особи - міського голови. Голослівність та безпідставність тверджень, викладених у публікації, доводяться відсутністю у відповідача належних доказів, якими б дані факти підтвердилися, тому, такий висновок, викладений головним редактором тижневика «Номер один» - ОСОБА_4, є заздалегідь упередженим та спрямованим на складання негативної суспільної оцінки особи міського голови. За наявних обставин вищенаведені звинувачення на адресу міського голови та органу місцевого самоврядування мають наслідком формування негативної суспільної думки про його роботу. Публікація відповідачів носить образливий характер, є негативною інформацією та принижує честь, гідність та ділову репутацію міського голови ОСОБА_3. Також, через розповсюдження недостовірної інформації широкому колу осіб постраждала репутація і престиж органу місцевого самоврядування та міського голови. Багато часу та зусиль необхідно для відновлення попереднього стану довіри. 12 січня 2017 року позивачами на адресу головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4, листом за № 77/01 була направлена вимога про необхідність спростування зазначеної вище інформації, однак ця вимога залишена без реагування. Крім того, неправомірними діями відповідачів спричинено моральну шкоду, яка виразилася у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації позивачів в очах як тернополян, так і мешканців країни в цілому. Таку шкоду позивачі оцінюють у 20'000 грн. і просить зобовязати відповідачів перерахувати ці кошти на розрахунковий рахунок Тернопільської спеціалізованої загальноосвітньої школи Тернопільської міської ради.

Головний редактор тижневика «Номер один» - ОСОБА_4 подав відзив (заперечення; а.с. 18-21) у якому зазначає, що проти задоволення позову заперечує, викладену у статті інформацію вважає оціночними судженнями. Окрім цього вказує, що Тернопільська міська рада взагалі не може бути субєктом правовідносин, встановлених статтями 32, 34 Конституції України, 7, 4401 Цивільного кодексу України та відповідними нормами інших законодавчих актів.

Також відзив (заперечення) подала і представник приватного підприємства «Агенство тернопільських новин» від 31 жовтня 2017 року. У них просить відмовити позивачам у задоволенні заявленого позову у звязку з його безпідставністю з огляду на таке. Позивачі вимагають спростувати інформацію «..Як дослідили місцеві громадські активісти, в Тернополі будуються лише комерційні об'єкти, натомість за роки каденції нинішнього міського голови не споруджено жодної нової школи, дитячого садка чи лікарні..». Слід зазначити, що вказана інформація у повному обсязі підтверджується відповіддю Виконавчого комітету Тернопільської міської ради ТОО політичної партії Демальянс № 2611/004-ю від 01 серпня 2016 року на № 260716-2 від 26 липня 2016 року. Інша частина цитованої статті «Чи захистить свята Текля тернополян від влади?» є безперечно оціночними судженнями та роздумами автора статті з огляду на те, що насправді за роки каденції міського голови ОСОБА_3 не споруджено жодної нової школи, дитячого садка чи лікарні. Аналіз змісту статті говорить про те, що вона направлена не на приниження честі, гідності чи ділової репутації позивачів, а на доведення до широкого кола людей оцінки діяльності влади в Тернополі та міського голови безпосередньо. Журналістом у зазначеній статті щодо міського голови ОСОБА_3 та Тернопільської міської ради не поширена недостовірна інформація, а висловлювання, які допущені у статті є його правом вільно використовувати та обирати у своїх публікаціях різні мовні звороти, вживати гіперболи, алегорію, сатиру, висловлювати свою думку тощо, що є оціночним судженням дій, які не можуть бути визнані судом недостовірними. Також, представник відповідачів звертає увагу суду на те, що міський голова ОСОБА_3 звернувся до суду в якості субєкта владних повноважень, однак відповідно до частини 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» (в ред. від 13 січня 2011 року) передбачено заборону таким субєктам вимагати через суд компенсацію моральної шкоди в дифамаційних справах. Крім того, міський голова ОСОБА_3 не скористався наданим йому правом на відповідь, а лише намагається спростувати оціночні судження, які виявляються у вираженні поглядів головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4 Щодо вимог Тернопільської міської ради, то представник відповідачів зазначає, що цей позивач є юридичною особою, органом місцевого самоврядування про що свідчить витяг з ЄДРЮОФОП. Юридична особа є утворенням штучним, заснованим прямо чи опосередковано людьми для виконання соціальних функцій та задоволення певних людських потреб. Не маючи психіки і не будучи живою істотою, вона не може мати такі природно притаманні людині моральні якості як честь і гідність, а тому Тернопільська міська рада не може ставити вимогу про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення у звязку з цим моральної шкоди. Однак протиправні дії органу ЗМІ у вигляді недобросовісної публікації можуть завдати шкоди юридичній особі, суттєво знизивши її суспільно-позитивну оцінку. В цьому випадку позов юридичної особи до ЗМІ може бути заявлений в межах частини 1 ст. 7 Цивільного кодексу України, і предметом позову у цих випадках залишається лише право на захист ділової репутації. Наявність шкоди діловій репутації юридичної особи визначається лише наявністю втрат майнового характеру (упущена вигода, прямі збитки). Розмір таких втрат складають безпосередньо понесені матеріальні втрати і доведений в процесі судового розгляду розмір майбутніх втрат на відновлення ділової репутації. Тягар доказування причинно-наслідкового звязку між зниженням рівня суспільно-позитивної оцінки юридичної особи та втратами майнового характеру має бути покладений на позивача.

Представники позивачів у судовому засіданні підтримали зазначені вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві та запереченнях щодо доводів та тверджень представників відповідачів.

Представник відповідачів - головного редактора тижневика «Номер один» ОСОБА_4 та приватного підприємства «Агенство тернопільських новин» в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві (письмових запереченнях), та просила суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року, провадження у даній справі, в частині вимог Тернопільської міської ради до головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4, приватного підприємства «Агенство Тернопільських новин» про захист ділової репутації - закрито, оскільки така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 ст. 12 та частини 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статтею 94, 277 Цивільного кодексу України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова), зокрема пункту 15, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (пункт 18 Постанови).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини 2 ст. 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 10 Конвенції захищає погляди, критичні зауваження, або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 ст.10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які одержані належним чином або розглядаються, як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «Демократичне суспільство» неможливе (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гендісайд проти Сполученого Корлівства » від 07 грудня 1976 року).

Характерним прикладом оцінки достовірності, вірогідності та об'єктивності інформації щодо дій органу влади є рішення Європейського суду з прав людини по справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» від 25 червня 1992 року. Суд, зокрема, відзначив у своєму рішенні: «Можна використовувати те, що говорять люди. Або, навіть, чутки. Були б ці чутки настільки схожі та численні, щоб їх не можна було би вважати брехнею».

Згідно статтей 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_5 Європі, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади чи місцевого самоврядування, є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. В даному випадку міський голова ОСОБА_3 є головною посадовою особою територіальної громади м. Тернополя.

11 січня 2017 року в редакційній колонці тижневика «Номер один» № 1-2 (575) розміщено публікацію «Чи захистить свята Текля тернополян від влади?».

В абзаці 5 вказаної статті головним редактором тижневика «Номер один» ОСОБА_4 висвітлено інформацію: «Як дослідили місцеві громадські активісти, в Тернополі будуються лише комерційні об'єкти, натомість за роки каденції нинішнього міського голови не споруджено жодної нової школи, дитячого садка чи лікарні. Звичайно, легше ділити бюджетні мільйони та жити у розкоші на «відкатах» від їх освоєння. Сьогодні для тернопільського бізнесу не є секретом, що за практично будь-яке освоєння бюджетних грошей він повинен повернути у «казну» 20-30 відсотків з цих коштів. В іншому випадку тобі просто не дадуть заробити. Тому й маємо неякісні дороги, які сходять разом зі снігом, бруківку, що просіла, на тротуарах, холодні палати в лікувальних закладах та класи у навчальних установах. І причин цьому чиновники знаходять безліч, особливо вони полюбляють направляти стріли в бік природніх катаклізмів, мовляв, форс-мажор. Насправді все банально просто: через так звані відкати бізнесмени змушені на тих чи інших роботах використовувати здешевлені, а значить неякісні матеріали, які доволі швидко виходять з ладу. А щоб залатати ці дірки, влада знову залазить у наші з вами кишені як платників податків. Коли ми навчимося давати по руках таким горе-керівникам, коли бізнес об'єднається і скаже владі «Ні - відкатам!», коли влада перестане діяти за принципом «Поділяй і владарюй!», тоді й Тернопіль, можливо, і заслужить отримати у покровителі святу Теклю.».

Частина вказаної інформації, а саме: « … Звичайно, легше ділити бюджетні мільйони та жити у розкоші на «відкатах» від їх освоєння. Сьогодні для тернопільського бізнесу не є секретом, що за практично будь-яке освоєння бюджетних грошей він повинен повернути у «казну» 20-30 відсотків з цих коштів. В іншому випадку тобі просто не дадуть заробити…», а також «…А щоб залатати ці дірки, влада знову залазить у наші з вами кишені як платників податків…» є недостовірною, не підтвердженою та такою, що порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію та порушує права і свободи міського голови ОСОБА_3

ЇЇ не слід вважати оціночними судженнями, як про це помилково зазначає представник відповідачів, адже вона містять конкретні звинувачення у неправомірних діяннях із зазначенням розміру коштів, котрі, на думку автора, слід передавати органам місцевої влади у певних випадках.

Ці відомості можуть бути перевірені, що знову ж таки, виключає можливість тлумачити їх як оціночні судження.

Однак жодних доказів, на підтвердження вказаних обставин відповідачами надано не було.

Саме тому, у цій частині позовні вимоги є недоведеними та до задоволення не підлягають.

Щодо висвітленої у статті інформації наступного змісту: «Як дослідили місцеві громадські активісти, в Тернополі будуються лише комерційні об'єкти, натомість за роки каденції нинішнього міського голови не споруджено жодної нової школи, дитячого садка чи лікарні…» то її не слід вважати недостовірною, а тому вимоги про її спростування до задоволення не підлягають, оскільки, вона підтверджена листом-відповіддю виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2611/04-ю від 01 серпня 2016 року. У ньому зокрема зазначено, що заклади медицини, культури та освіти міста у період з 01 січня 2011 року по 26 липня 2016 року не будувалися та до кінця 2016 року таке будівництво не передбачено.

Щодо решти інформації, викладеної у вказаній статті, а саме: « … Тому й маємо неякісні дороги, які сходять разом зі снігом, бруківку, що просіла, на тротуарах, холодні палати в лікувальних закладах та класи у навчальних установах. І причин цьому чиновники знаходять безліч, особливо вони полюбляють направляти стріли в бік природніх катаклізмів, мовляв, форс-мажор. Насправді все банально просто: через так звані відкати бізнесмени змушені на тих чи інших роботах використовувати здешевлені, а значить неякісні матеріали, які доволі швидко виходять з ладу. … . Коли ми навчимося давати по руках таким горе-керівникам, коли бізнес об'єднається і скаже владі «Ні - відкатам!», коли влада перестане діяти за принципом «Поділяй і владарюй!», тоді й Тернопіль, можливо, і заслужить отримати у покровителі святу Теклю.», то з неї неможливо встановити того, що її поширення стосується конкретно позивача та що таке поширення порушує їх особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає їм повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Окрім цього, вказані відомості по своїй суті є оціночними поняттями, судженнями та роздумами автора статті, а тому відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту та спростуванню не підлягають, а тому у задоволенні цієї части позову слід відмовити.

Безпідставними є і вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, оскільки відповідно до частини 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді.

Даний позов, поданий міським головою Тернополя, як субєктом владних повноважень, а не фізичною особою, а тому у даній категорії справ він не має права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов міського голови ОСОБА_3 (місце перебування: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль) до головного редактора тижневика «Номер один» - ОСОБА_4 (місце перебування: вул. Пирогова, 11, м. Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), приватного підприємства «Агенство Тернопільських новин» (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Пирогова. 11) про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію та порушує права і свободи міського голови ОСОБА_3 інформацію, розміщену 11 січня 2017 року в тижневику «Номер один» № 1-2 (575) в редакційній колонці у статті «Чи захистить свята Текля тернополян від влади?», а саме: « … Звичайно, легше ділити бюджетні мільйони та жити у розкоші на «відкатах» від їх освоєння. Сьогодні для тернопільського бізнесу не є секретом, що за практично будь-яке освоєння бюджетних грошей він повинен повернути у «казну» 20-30 відсотків з цих коштів. В іншому випадку тобі просто не дадуть заробити…», а також «… А щоб залатати ці дірки, влада знову залазить у наші з вами кишені як платників податків…».

Зобовязати головного редактора тижневика «Номер один» ОСОБА_4 та приватне підприємство «Агенство Тернопільських новин» в десятиденний термін спростувати вказану інформацію у той самий спосіб в який вона була поширена.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Дата складення повного судового рішення 12 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6