Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Шаргород

справа № 152/1054/18

провадження 2/152/456/18

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

31 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на його утримання, визначивши їх в розмірі ? частини від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до 01 липня 2019 року, посилаючись на те, що він з 01.09.2015 року навчається на денній формі навчання фельдшерсько-акушерського відділення Могилів-Подільського медичного коледжу І рівня акредитації із терміном закінчення 01.07.2019 року і знаходиться на повному утриманні своєї матері ОСОБА_3 Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

30.08.2018 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви, позивач стверджує, що позов ним подано до суду не 31.07.2018 року, як зазначено в ухвалі судді про відкриття провадження у справі, а 17.07.2018 року. В підтвердження вказаної обставини позивач до заяви про уточнення позовних вимог додав копію позовної заяви, на якій наявний штамп Шаргородського районного суду Вінницької області з відміткою про отримання позову судом 17.07. 2018 року.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 09 годину 30 хв. 05 вересня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.11).

Ухвалу суду від 10.08.2018 року направлено на адресу відповідача, яку він отримав 15.08.2018 року (а.с.14).

29.08.2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів, згідно якого позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку до закінчення сином навчання, а саме до 30.06.2019 року, посилаючись на те, що 10.03.2002 року він одружився з ОСОБА_4 Від даного шлюбу них 22.03.2006 року народився син ОСОБА_5, який хворіє бронхіальною астмою персистуючою, знаходиться на «Д» нагляді лікаря терапевта та потребує значних коштів на лікування. Крім того, позивач ОСОБА_1 є повнолітнім, навчається на державній формі навчання та отримує стипендію в розмірі 980 грн. на місяць, також він отримує матеріальну допомогу від матері, тому потребує аліменти у розмірі меншому, ніж ? частини від його доходів (а.с.16-24).

30.08.2018 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на позов про стягнення аліментів, в якому зазначає, що відзив ОСОБА_1 на його позов є необґрунтованим, а подані до нього докази такими, що не заслуговують на увагу, тому він наполягає на стягненні з відповідача аліментів на його утримання, в розмірі ? частини від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до 01 липня 2019 року (а.с.28-38).

Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатись, судом не встановлено.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком-відповідачем ОСОБА_1, який розірвано у 1999 році.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 16 липня 2000 року у них народився син ОСОБА_1 (а.с.4), який є повнолітнім, в даний час навчається на денній формі навчання фельдшерсько-акушерського відділення Могилів-Подільського медичного коледжу І рівня акредитації із терміном закінчення 01.07.2019 року, отримує стипендію в розмірі 980 грн., проживає у гуртожитку (а.с. 5, 21).

Як вбачається з фотокопії довідки "Шаргородського районного Центру первинної Медико санітарної допомоги" Шаргородської районної Ради № 81 від 30.08.2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на диспансерному нагляді у зв'язку з хронічним бронхітом, потребує санаторно курортного лікування (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_1 В.В.10.03.2002 року одружився з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-АМ № 072833, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області 10.03.2002 року (а.с.18).

Від даного шлюбу відповідач має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 АМ №033831, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 29.03.2006 року (а.с.19).

Згідно довідки КУ "Жмеринська ЦРЛ" від 27.08.2018 року ОСОБА_6 знаходиться на обліку в поліклініці КУ "Жмеринська ЦРЛ" з 25.11.2008 року по теперішній час з діагнозом: бронхіальна астма персистуюча, знаходиться на "Д" нагляді лікаря терапевта (а.с. 22).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно із ст.ст. 181, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, відповідно до яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", пунктах 51, 52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 року у справі «Рябих проти Росії», пункті 91 рішення ЄСПЛ від 09.11.2004 року у справі «ОСОБА_7 проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08.04.2010 року наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом ( п.33 рішення від 21.03.2000 року у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 року у справі "Донадзе проти Грузії").

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

VІ. Висновки суду

При вирішенні даного цивільно правового спору судом встановлено наявність підстав набуття позивачем права на утримання з боку батька на час навчання, також встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на його утримання починаючи з 17.07.2018 року і до 01.07.2019 року.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, стан здоров'я дітей, і приходить до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, працює начальником підрозділу ДПРЧ-8 м. Жмеринка, отримує стабільну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.23), має крім повнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, то для забезпечення рівнозначного утримання дітей, і недопущення ущемлення матеріального утримання кожної дитини з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17.07. 2018 року і до 01 липня 2019 року, а у разі припинення навчання сином ОСОБА_8 стягнення аліментів припинити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право повнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку відповідача ОСОБА_1 порушено і підлягає судовому захисту.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 265, 268, 273, 279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 150, 181-182, 199, 200 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, поштовий індекс 23100, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса електронної пошти невідома) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, поштовий індекс 23500, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса електронної пошти відсутня), аліменти на його утримання в розмірі 1/6 ( одної шостої) частки від всіх видів доходу ОСОБА_2, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2018 року і до 01 липня 2019 року. У разі припинення навчання сином ОСОБА_8 стягнення аліментів припинити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 05.09.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська