Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/760/18 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 273/760/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Анатолієвича про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Анатолієвича на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Новицького Є.А. у м. Баранівка,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 26 серпня 2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що з березня 2018 року подружні стосунки почали погіршуватися, а в подальшому остаточно припинилися, оскільки відповідач залишив сімю, нічого при цьому не пояснюючи. Оскільки останній життям та здоровям доньки не цікавиться, в добровільному порядку питання про стягнення аліментів сторони не вирішили, змушена була звернутися до суду із вказаним позовом. Крім цього вказала, що не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, а відповідач неофіційно працює в Романівському Держлісгоспі Житомирської області, виконує інші роботи в інших місцях та отримує приблизно 400-600грн. в день.

Враховуючи наведені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.03.2036 року, а також аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі 800 грн. з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 21.03.2021 року.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду 31.05.2018 року і до повноліття доньки, тобто до 21 березня 2036 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 21 березня 2021 року.

Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми стягнень за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінити, зменшивши розмір стягнутих з нього аліментів до 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім цього просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення спору. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що він не працевлаштований та матеріально не забезпечений, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Посилання позивачки з приводу того, що він має неофіційний заробіток вважає безпідставними, оскільки ця обставина не підтверджена будь-якими доказами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи спір і частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із матеріального стану відповідача і позивача, та врахував ту обставину, що відповідач є працездатним, а тому може і зобовязаний надавати матеріальну допомогу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Встановлено, що 26 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Баранівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 3).

21 березня 2018 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є позивачка та відповідач (а.с. 4).

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачка не надає суду будь-яких доказів, що він працює неофіційно і про його можливість сплачувати аліменти у розмірі більшому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А тому відповідач також зобовязаний довести свої заперечення, проте матеріали справи не містять будь-яких доказів, що він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Враховуючи вищевикладене, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів приходить до висновку, що на утримання своєї доньки відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Погоджується колегія і з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною, що проживає разом з нею, трьох років, оскільки таке право прямо передбачене положеннями ч. 2 ст. 84 СК України та відповідає обставинам справи.

В той же час при вирішенні питання про розмір таких аліментів на утримання дружини необхідно враховувати положення ч. 4 ст. 84 СК України, відповідно до якої право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки на її утримання по 400,00 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, оскільки відповідач є працездатним, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки, інші малолітні чи неповнолітні діти.

Доводи відповідача про те, що він не працевлаштований та матеріально не забезпечений, відхиляються колегією суддів, як такі, що не підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та правильно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 180-182, 184, 84 СК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Анатолієвича залишити без задоволення.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.08.2018.

Головуючий Судді