АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6451/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Кирилюк Г.М., Волошиної В.М., при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5, про виселення та за об'єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_1, про визнання договору найму недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Майбоженко А.М.,

встановила:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із її необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами: виселити з квартири АДРЕСА_1, ? частина якої належить на праві власності ОСОБА_6, сторонніх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3 та трьох неповнолітніх дітей, а також прибиральницу, покоївку та осіб, що здійснюють догляд за малолітніми дітьми; визнати недійсним договір найму (оренди) квартири від 15 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передана в оренду ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1.

У поданій заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить заборонити фізичним особам ОСОБА_2, ОСОБА_5 вчиняти дії щодо укладання та/або підписання нових договорів оренди, найму, позички (інших договорів щодо надання права користування квартирою іншим особам) з іншими фізичними, юридичними особами відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1, без письмової нотаріально засвідченої згоди ОСОБА_1; заборонити фізичним особам ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вчиняти дії щодо укладання, підписання між собою та іншими фізичними, юридичними особами нових та/або додаткових договорів оренди, найму, позички (інших договорів щодо надання права на користування квартирою іншим особам) відносно укладеного між зазначеними особами договору найму (оренди) квартири за адресою: АДРЕСА_1, без письмової нотаріально засвідченої згоди ОСОБА_1; встановити для ОСОБА_2 обов'язок отримувати письмову нотаріально засвідчену згоду від ОСОБА_1 для укладання будь-яких правочинів відносно нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що такі види забезпечення позову направлені на припинення подальшого укладення незаконних та недійсних договорів оренди (найму) квартири. Дане забезпечення необхідне задля подальшої охорони інтересів та захисту майнових прав малолітньої ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки обраний вид забезпечення позову фактично становить вимогу про заборону відповідачам укладати між собою та іншими особами низку цивільно-правових договорів, що є обмеженням їх цивільної дієздатності.

При цьому, запропонований заявником вид забезпечення позову виходить за межі правовідносин, які складають предмет спору.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз'яснення Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 18 червня 2018 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуОболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Г.М. Кирилюк

В.М. Волошина