Справа № 199/2682/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30.08.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Шеленок С.М. .

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Колективного підприємства Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», третя особа: Комунальне підприємство «Житлосервіс -5» Дніпропетровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, Колективного підприємства Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», третя особа: Комунальне підприємство «Житлосервіс -5» Дніпропетровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення.

В обґрунтування позову зазначила, що починаючи з 23.07.1986 року позивач працювала в ДПШО «Славутич».

29.10.1992 року позивач була вселена в кімнату АДРЕСА_1 на підставі ордеру.

У березні 2018 року позивачу стало відомо, що КП Дніпропетровською виробничо-торгівельною фірмою «Славутич» на ім.»я ОСОБА_4 видано ордер на право зайняття кімнатою АДРЕСА_1 в якій проживає позивач.

Позивач зазначає, що ордер на кімнату АДРЕСА_1 на ім.»я відповідача було видано незаконно, оскільки кімната не є вільною, є єдиним житлом позивача, а отже порушує законні права та інтереси права позивача на житло.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати недійсним ордер № 074 серія А від 17.11.2015 року, виданий Колективним підприємством Дніпропетровською виробничо - торгівельною фірмою «Славутич» в частині надання права ОСОБА_4 на кімнату АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив залишити без задоволення. У відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно інформації КП «Житлосервіс-5» Дніпровської міської ради встановлено, що позивач в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрованою не значиться, документів, які б надавали право на її вселення та користування спірною кімнатою не надходили. Позивач була вселена в кімнату НОМЕР_1 тимчасово, строком на один рік, ордер на вселення їй не видавався.

Зважаючи на викладене вище, представник відповідача просить позов залишити без задоволення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підстав ордеру № 074 від 17.11.2015 року ОСОБА_4 отримала право на зайняття разом з сім»єю житлової площі кімнати АДРЕСА_1. Згідно довідок №2949, 2947 , виданих КП «Житлосервіс-5» Дніпропетровської міської ради зазначено, що на житловій площі кімнати НОМЕР_1 зареєстровані: року ОСОБА_4, - з 30.11.2015 року; ОСОБА_5 - з 28.04.2017 року; ОСОБА_6 - з 04.05.2017 року.

Згідно акту КП «Житлосервіс-5» Дніпровської міської ради від 10.04.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 без зазначення номера кімнати. Відповідно до довідки КП «Житлосервіс-5» Дніпровської міської ради , за даними паспортного відділу КП «Житлосервіс-5» Дніпровської міської ради, ордер на особу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 відсутній.

Згідно листа КП «Житлосервіс-5» вих.. № 2776 від 04.11.2016 року, за вказаною адресою в спірній кімнаті мешкає особа, яка не включена до ордеру.

Відповідно до показів свідка: ОСОБА_8, яка працювала комендантом гуртожитку з 2010 по 2016 рік, позивача в цей період в гуртожитку не бачила, в кімнаті НОМЕР_1 мешкає син позивача, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який в гуртожитку не зареєстрований, за комунальні послуги не сплачує, незаконно мешкає в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку. Свідок зазначив, що ордер на кімнату АДРЕСА_1 позивач не отримувала, із заявою про видачу ордеру не зверталася, самовільно зайняла спірне приміщення.

Згідно із частинами п'ятою та шостою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп вказано, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

У пункті 10 Примірного положення (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише на вільну жилу площу за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Статтею 59 ЖК Української РСР визначено підстави і порядок визнання ордера на жиле приміщення недійсним . Так, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку, у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

В судовому засіданні встановлено, що позивач був вселений в гуртожиток по АДРЕСА_1 без ордеру на жиле приміщення, проте сплачував за комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату комунальних послуг. Починаючи з 2010 року позивач в кімнаті АДРЕСА_1 не проживає, кімнату займає син позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2, який в ордері на спірне приміщення чи зареєстрованим не значиться.

Суд вважає, що право позивача на кімнату АДРЕСА_1 не порушено, оскільки ордер на спірне приміщення їй не видавався, а тому у неї і не виникло права на зайняття цієї кімнати.

За таких підстав суд вважає, що позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4, Колективного підприємства Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич» слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 59, 128, 129 ЖК України, ст. 364, 365, 368 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10, Колективного підприємства Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич». третя особа: Комунальне підприємство «Житлосервіс -5» Дніпропетровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги

Суддя О.Г.Скрипник