Справа № 750/5023/13-ц
Провадження № 6/750/136/18
У Х В А Л А

06 вересня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

в с т а н о в и в:

05.09.2018 старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчий лист № 2/750/1787/13 від 04.10.2013 року виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 16229,40 грн.. За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 16.06.2017 винесено постанови про прийняття виконавчого провадження та направлено боржнику. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконуються, будь яких дій спрямованих на погашення боргу не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України « Про виконавче провадженням, жодної сплати в рахунок погашення боргу боржником не здійснено. Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_2 з 05.12.2008 року займається індивідуальною адвокатською діяльністю. Згідно відповіді УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав паспорти громадянина України для виїзду за кордон, а саме: серії FL № 685585 виданий 08.02.2018 року терміном дії до 08.02.2028 року (код органу, що видав - 7434).

Державний виконавець у судове засідання не зявився, викликати телефонограмою виявилося неможливим, повідомлявся працівник відділу, який не представився.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчий лист № 2/750/1787/13 від 04.10.2013 року виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 16229,40 грн.. За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 16.06.2017 винесено постанови про прийняття виконавчого провадження та направлено боржнику.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, жодної сплати в рахунок погашення боргу боржником не здійснено.

Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_2 з 05.12.2008 року займається індивідуальною адвокатською діяльністю.

Згідно відповіді УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав паспорти громадянина України для виїзду за кордон, а саме: серії FL № 685585 виданий 08.02.2018 року терміном дії до 08.02.2028 року (код органу, що видав - 7434).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України(далі -ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку: якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом ч. 4ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За змістом п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з аналізу наведених норм, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року, зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відтак надавши оцінки письмовим доказам заявника, суд приходить до переконання, що достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що остання ухиляється від виконання судових рішень старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язання не доведений. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 є необґрунтованим, що відповідно є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута