Справа № 530/1247/18
Номер провадження 2-з/530/3/18

УХВАЛА

іменем України

06.09.2018 року Зіньківськоий районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із заявою про забезпечення позову.

Суд розглянуви заяву та вивчивши наявні матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути спів мірними із заявленими позивачами вимогами.

Реалізуючи положення ст. 149 ЦП К України ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із даною заявою про забезпечення позову до предявлення позову, так як негайне невжиття відповідних заходів може унеможливити виконання рішення суду, що потягне за собою порушення її законних прав.

Необхідність забезпечення позову підтверджується наступним:

Рідною тіткою заявниці ОСОБА_1 була ОСОБА_2, померла 17.10.2017 року, у віці 75 років у місті Зіньків Полтавської області, яка 22.04.2015 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_3.

Згідно заповіту, ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 все своє майно. Бажаючи прийняти спадщину померлої, ОСОБА_1 30.03.2018 року подала до Зіньківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але як виявилося, вона не може реалізовувати своє право на прийняття спадщини померлої ОСОБА_2,так як за інформацією нотаріуса мається новий заповіт ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_4.

Стаття 1254 Цивільного кодексу України передбачає, що заповіт, який складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить, а кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином, на даний момент ОСОБА_1 втрачає право на успадкування після смерті ОСОБА_2, але у неї є відомості, зокрема довідка районного психіатра про те, що ОСОБА_2 з 2003 року перебувала на обліку в психіатричному кабінеті Зіньківської центральної районної лікарні.

Зважаючи на викладене, є підстави вважати, що на момент складання заповіту на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_2, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Згідно ст. 225 ч.ч.І, 2 Цивільного кодексу України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Приймаючи до уваги викладене, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_4, у зв'язку з чим звернулася до Зіньківської державної нотаріальної контори зупинити (відкласти) видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як те передбачено ст. 42 ч.ч. 2. 4 Закону України Про нотаріат", згідно якої вчинення нотаріальні дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

За обгрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Завідувачем Зіньківської державної нотаріальної контори було відмовлено у зупиненні (відкладенні) видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що від суду до нотаріальної контори не надійшло ніякого повідомлення про надходження позовної заяви про оспорювання права ОСОБА_1 на майно померлої ОСОБА_2.

У зв'язку з цим нотаріус повідомила, що немає перешкод у видачі спадкоємцю ОСОБА_4 свідоцтва про право па спадщину за заповітом і на 10 годину 11 вересня 2018 року призначена видача свідоцтва про право на спадщину.

У випадку видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема на житловий будинок №40 по вулиці Шевченка у місті Зінькові, який належав померлій ОСОБА_2, є інформація про те, що ОСОБА_4 зразу ж його продасть, посвідчивши договір купівлі-продажу безпосередньо після одержання свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого ОСОБА_1 втратить право на успадкування цього будинку.

З метою недопущення порушення своїх законних прав та інтересів щодо успадкування майна померлої рідної тітки ОСОБА_2, ОСОБА_1 і звертається до суду із заявою про забезпечення позову до його предявлення. Згідно статті 150 ч.1. п. 2. ч.2 Цивільного кодексу України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи - не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги - інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Особам, які беруть участь у справі - має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Одними із видів забезпечення позову, відповідно до ст.150 ЦПК України є заборона вчиняти певні дії.

Керуючись ст.ст. 151,155 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити .

Заборонити завідувачу Зіньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п"ятнадцяти діб з дня її проголошення.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_5

секретар: Н.І.Бедюх