Справа № 129/2575/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1645/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 рокуСправа № 129/2575/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Марчук В.С., Панасюка О.С.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника відповідача ТОВ «Кузьминецьке» - ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецьке» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Гайсинського районного суду Вінницької області Ковчежнюка В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 сільської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення юридичного факту законного набуття права власності,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 сільської ради Вінницької області, у якому просила визнати право власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою: вул. Б. Хмельницького, 59 у с. Сокільці Гайсинського району Вінницької області та на вул. Чкалова, 1 у с. Кузьминецьке Гайсинського району Вінницької області вона придбала на біржових торгах у товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» у зв'язку з його ліквідацією, про що свідчить протокол від 07 грудня 2007 року № 07/2014.

Зазначала, що у зв'язку з відсутністю належної реєстрації спірного нерухомого майна вона не може ним розпоряджатись та отримати у власність земельну ділянку.

У січні 2017 року ОСОБА_4 змінила предмет позову та просила встановити факт законного набуття права власності на несамочинне (несамовільне) нерухоме майно.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено юридичні факти законного набуття ОСОБА_4 права власності на несамочинне (несамовільне) нерухоме майно:

- вівчарник № 1 загальною площею 442,6 кв. м, позначений на плані літ. «А»; вівчарник № 2 загальною площею 440 кв. м, позначений на плані літ. «Б»; вагову загальною площею 11,9 кв. м, позначену на плані літ. «В, В1»; зерносклад № 2 загальною площею 540,8 кв. м, позначений на плані літерою «Г», на вул. Б. Хмельницького, 59 у с. Сокільці Гайсинського району Вінницької області;

- комору № 3 загальною площею 2 135,0 кв. м, позначену на плані літ. «Н»; комору № 2 загальною площею 867 кв. м, позначену на плані літ. «О,О1», на вул. Чкалова, 1 у с. Кузьминецьке Гайсинського району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 законно на підставі договорів (правочинів) набула право на несамочинне (несамовільне) нерухоме майно, володіє і користується ним, але розпоряджатися не може через відсутність його державної реєстрації, що перешкоджає повністю реалізувати всі права власника. Незаконність набуття права власності прямо із закону не випливає та рішенням суду не встановлена.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ Кузьминецьке подало апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Апеляційна скарга мотивована тим, що остання не має жодних перешкод для реалізації свого права власності на спірне майно, при цьому ОСОБА_6 сільська рада, яка зазначене позивачем в якості відповідача у даній справі не має жодного відношення до предмету спору.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року прийнято часткову відмову представника ТОВ Кузьминецьке - ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року в частині встановлення юридичного факту законного набуття ОСОБА_4 права власності на несамочинне (несамовільне) нерухоме майно, а саме вівчарника № 1 загальною площею 442,6 кв. м, позначеного на плані літ. «А»; вівчарника № 2 загальною площею 440 кв. м, позначеного на плані літ. «Б»; вагову загальною площею 11,9 кв. м, позначену на плані літ. «В, В1»; зерноскладу № 2 загальною площею 540,8 кв. м, позначеного на плані літерою «Г», на вул. Б. Хмельницького, 59 у с. Сокільці Гайсинського району Вінницької області. Апеляційне провадження в цій частині закрито.

Зважаючи на викладене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року в частині встановлення юридичного факту законного набуття ОСОБА_4 права власності на несамочинне (несамовільне) нерухоме майно, а саме вівчарника № 1 загальною площею 442,6 кв. м, позначеного на плані літ. «А»; вівчарника № 2 загальною площею 440 кв. м, позначеного на плані літ. «Б»; вагову загальною площею 11,9 кв. м, позначену на плані літ. «В, В1»; зерноскладу № 2 загальною площею 540,8 кв. м, позначеного на плані літерою «Г», на вул. Б. Хмельницького, 59 у с. Сокільці Гайсинського району Вінницької області судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року дійшла до висновку, що апеляційна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу проведення прямих біржових торгів по продажу майна, що належить ТОВ Хлібороб №07/124 від 07 грудня 2007 року ОСОБА_4 придбала, крім іншого, у ТОВ Хлібороб спірне майно (а.с. 17).

Згідно акту прийому-передачі від 13 грудня 2007 року зазначене майно було передано ТОВ Хлібороб та відповідно прийняте ОСОБА_4 у власність на загальну суму 5000 грн. (а.с. 18).

Відповідно до листа першої Української міжрегіональної товарної біржі повну вартість за об'єкт продажі в розмірі 5000 грн. перераховано на ТОВ Хлібороб (а.с. 19).

Статтею 256 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи судом першої інстанції, визначено юридичні факти, що підлягають встановленню в судовому порядку.

Аналогічний перелік фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку міститься в ч.1 ст.315 ЦПК України в чинній редакції.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

За таких обставин вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту законного набуття права власності на спірне майно не є в розумінні зазначених положень закону фактом, що має юридичне значення, який може бути встановлений судом, оскільки сам по собі факт набуття права власності ОСОБА_4 не потребує додаткового встановлення, так як вбачається з протоколу проведення прямих біржових торгів по продажу майна, що належить ТОВ Хлібороб №07/124 від 07 грудня 2007 та акту прийому-передачі від 13 грудня 2007 року.

Разом з тим, відповідно до статті 3 ЦПК України, чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення юридичного факту законного набуття права власності ОСОБА_4 зазначила відповідачем ОСОБА_6 сільську раду Гайсинського району Вінницької області.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведено що ОСОБА_6 сільська рада Гайсинського району Вінницької області порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси. Не містить відповідних відомостей і подана позовна заява та заява про зміну предмету позову.

Частиною першою статті 33 ЦПК України, у редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається зі змісту статей 33, 119 ЦПК України, у редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Спосіб захисту порушеного права обирає позивач, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання, в якому позивач повинен обґрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначила позивач.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно клопотання позивачем в ході розгляду справи заявлено не було.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту законного набуття права власності на комору № 3 загальною площею 2 135,0 кв. м, позначену на плані літ. «Н»; комору № 2 загальною площею 867 кв. м, позначену на плані літ. «О,О1», на вул. Чкалова, 1 у с. Кузьминецьке Гайсинського району Вінницької області не є фактом, що має юридичне значення, який може бути встановлений судом, при цьому позов в зазначеній частині було пред'явлено до неналежного відповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року в зазначеній частині скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецьке» задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року в частині встановлення юридичного факту законного набуття ОСОБА_4 права власності на комору № 3 загальною площею 2 135,0 кв. м, позначену на плані літ. «Н»; комору № 2 загальною площею 867 кв. м, позначену на плані літ. «О,О1», на вул. Чкалова, 1 у с. Кузьминецьке Гайсинського району Вінницької області скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: