Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.09.2018 р. 145/1318/18 2/145/792/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 27 червня 2014 року він уклав шлюб з відповідачкою в даній справі. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області.

Актовий запис № 42.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в нас народився син ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу син проживатиме з відповідачкою.

Спільного майна в нас немає.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачкою на протязі останніх двох років і восьми місяців не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо. Вони втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу та довіру тому, на його думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що вони не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, щодо їхнього спільного проживання. Взагалі, у них різні характери та погляди на життя і різні плани, щодо майбутнього. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Він вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

27 червня 2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 197-200, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 27 червня 2014 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 42, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 07 вересня 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу буде ним подано протягом 30 днів з дня отримання повного судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.