Справа №473/2305/18 16.08.2018
Провадження №22-ц/784/1391/18
Провадження № 22-ц/784/1391/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2018 року м. Миколаїв

справа № 473/2305/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 16 липня 2018 року під головуванням судді Висоцької Г.А., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи: Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, Вознесенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою.

Вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року було розірвано. Із колишнім чоловіком мають спільну дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначала, що після розлучення ОСОБА_3 не зявлявся у їх з донькою місці проживання. У червні 2017 року зверталась до Вознесенського відділу поліції ГУПН в Миколаївській області з метою встановлення місця проживання колишнього чоловіка, однак при перевірках по можливих обліках він ніде не значиться та встановити його адресу проживання не виявилось можливим у звязку з тим, що територія, на якій він був засуджений до позбавлення волі та відбував покарання, є тимчасово окупованою та отримати відповідну інформацію у звязку з цим неможливо. Вказувала, що задоволення цієї заяви має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на зміну прізвища її спільної з ОСОБА_3 дитини з «Обрезко» на «Митрофанова».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06 липня 2018 року вказану заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням їй десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Залишаючи заяву без руху, суд виходив з того, що ОСОБА_1 в заяві не зазначено ніяких обставин на підтвердження безвісної відсутності ОСОБА_3 в місці його постійного проживання (перебування), або інших обставин, що загрожували смертю цій фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставин, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Крім того, відсутнє обґрунтування притягнення до участі у справі в якості заінтересованої особи Дорошівську сільську раду Вознесенського району Миколаївської області.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 12 липня 2018 року надала суду уточнену заяву про визнання особи безвісно відсутньою.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою повернуто її представнику ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилався на те, що в своїй уточненій заяві від 12 липня 2018 року ОСОБА_1 не виконала вимоги, викладені в ухвалі суду від 06 липня 2018 року, а також не надала докази на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду зважаючи на таке.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження судом розглядаються в тому числі і справи про визнання особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити учасникам справи їхні права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. З метою зясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Згідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Отже, з огляду вищевикладені вимоги закону ненадання заявником доказів обставин, якими обґрунтовується заява про визнання особи безвісно відсутньою не може бути підставою для повернення такої заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1, а також уточнень до неї, заявниця просила визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3 з метою надання їй в подальшому можливості на реалізацію свого права на зміну прізвища її спільної з ОСОБА_3 дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з «Обрезко» на «Митрофанову». При цьому заявниця зазначала обставини які, на її думку, підтверджують безвісну відсутність її колишнього чоловіка, та надала докази, що підтверджують зазначені неї обставини.

Таким чином, ОСОБА_1 в заяві про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 зазначені мета, з якою виникла необхідність визнання його безвісно відсутнім та обставини, які, на думку заявниці, підтверджують безвісну відсутність її колишнього чоловіка, тобто в повній мірі дотримані вимоги, передбачені в ст. 306 ЦПК України.

Крім того, в разі необхідності додаткового зясування певних обставин, що стосуються даної заяви, суд має можливість за власної ініціативи витребувати необхідні докази.

Оскільки висновки суду щодо повернення ОСОБА_1 її заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою не відповідають вимогам процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5