Справа №581/740/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сізов Д. В.
Номер провадження 22-ц/788/132/18 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

13 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він проживав з ОСОБА_6 по сусідству, був його другом і однокласником. Протягом 2016-2017 років доглядав за ОСОБА_6, оскільки останній тяжко хворів, постійно провідував його у лікарні, доглядав за його будинком, здійснив його поховання, близьких родичів у нього не було.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер. Після його смерті він знайшов у документах залишений померлим заповіт на його ім'я. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у серпні 2017 року, отримав відмову у відкритті спадкової справи у зв'язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини.

Вказував, що поважною причиною пропуску строку є його необізнаність про існування заповіту на його ім'я, оскільки проживав окремо від ОСОБА_6, родичем йому не був та за життя померлий ніколи не говорив йому про заповіт.

Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 тривалістю два місяці.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому зазначає, що він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного ОСОБА_6 на його ім'я, оскільки він не перебував із спадкодавцем у родинних відносинах, а тому вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Маківського О.І., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).

07 березня 2008 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 (а.с. 32, на звороті).

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 померла (а.с. 31, на звороті).

02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 отримав після смерті матері ОСОБА_10 два свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їй земельні ділянки, площами 3,0969 га та 0,1403 га (а.с. 7-8).

27 листопада 2015 року ОСОБА_6 заповів ОСОБА_3 належні йому на підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину від 02 жовтня 2015 року земельні ділянки. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області Мельником В.О. 27 листопада 2015 року за реєстровим № 2504 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер (а.с. 10).

З довідки Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області від 13 жовтня 2017 року № 2717 вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті був зареєстрований та проживав один АДРЕСА_1 (а.с. 11).

26 липня 2017 року ОСОБА_5, діючи від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_5, звернувся до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 28).

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставини його необізнаності про наявність заповіту на його ім'я, складеного спадкодавцем ОСОБА_6, як поважної причини для пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим у справі обставинам і вимогам закону.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як убачається з пояснень ОСОБА_3, причинами пропуску строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 є необізнаність про існування заповіту від 27 листопада 2015 року на його ім'я, про наявність якого позивач дізнався лише у серпні 2017 року, оскільки він не перебував у родинних відносинах зі спадкодавцем, проживав з ним по сусідству, надавав йому допомогу, здійснив поховання. Спадкодавець за життя не інформував його про сутність вищевказаного документу, забезпечуючи у такий спосіб таємницю заповіту.

Крім того, показання свідка ОСОБА_11 - державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори в суді першої інстанції, свідчать про те, що ОСОБА_3 не був обізнаний про зміст заповіту, складеного спадкодавцем, і лише після ознайомлення із текстом заповіту у серпні 2017 року, відразу почав вживати заходів з прийняття спадщини.

Державний нотаріус не повідомляв спадкоємця про відкриття спадщини, не здійснив виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що б свідчило про належне сприяння здійсненню особистого розпорядження спадкодавця.

З огляду на встановлені обставини, причини пропуску позивачем строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 є поважними, оскільки пов'язані з об'єктивними труднощами (необізнаність про існування заповіту на його ім'я) для вчинення цих дій, так як незнання такої особи про реалізацію спадкодавцем за життя волі на розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті позбавляє можливості такого спадкоємця вчасно, в межах шестимісячного строку, і в необхідному обсязі вживати дії з прийняття спадщини після її відкриття.

Заперечення ОСОБА_5 проти позову і його твердження щодо обізнаності ОСОБА_13 про наявність заповіту на його ім'я, не ґрунтуються на доказах, тому не приймаються до уваги колегією суддів.

Отже, колегія суддів вважає, що воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов'язковій реалізації на користь позивача, оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах.

Проте, суд першої інстанції вказаних обставин справи не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 704 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 704 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий :

Судді -