АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня2018 року м. Київ

Справа 755/4043/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є. 19 квітня 2018 року в м. Києві, повний текст ухвали складений 23 квітня 2018 року, у справі за скаргою ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи в.о. начальника Бориспільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сергієнка Олексія Миколайовича, державного виконавця Бориспільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сороки ВалеріяІвановича, Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про визнання дії неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/5135/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Заявник звернувся до суду з вказаною вище скаргою на дії державного виконавця. Свої вимоги мотивував тим, що 04.11.2015 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/1903/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 23.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2577705,18 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.06.2016 скасовано ухвалу Апеляційного суду м. Києва про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2016 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2. У зв'язку з цим 18.07.2016 заявником подано до виконавчої служби заяву про повернення виконавчого документу до суду, який його видав та закінчення виконавчого провадження. 20.07.2016 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кальонкіним О.С. винесено постанову про повернення виконавчого листа до Дніпровського районного суду м. Києва. 10.11.2016 перевіркою начальника Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження. В той же день державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Русан А.М. відновлено виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2. На підставі викладеного просив визнати неправомірними дії начальника Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Вовнянко В.В. щодо скасування постанови від 20.07.2016 про повернення виконавчого документу до Дніпровського районного суду м. Києва та скасувати відповідне рішення; визнати неправомірною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №49186402 від 10.11.2016, винесену державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Русан А. М.; зобов'язати державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Русан А.М. винести постанову про повернення виконавчого документу до суду, який його видав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2018 у задоволенні скарги ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи в.о. начальника Бориспільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сергієнка Олексія Миколайовича, державного виконавця Бориспільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сороки ВалеріяІвановича, Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про визнання дії неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодився з судовим рішенням ОСОБА_2, його представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що чинне законодавство України, на момент вчинення оскаржуваних дій та прийняття рішень, не передбачало можливості відновлення виконавчого провадження навіть у випадку скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа суду (хоча, у даному випадку, така постанова (про повернення виконавчого документа до суду) не скасовувалась взагалі, ні судом, ні начальником відділу ДВС, ні державним виконавцем, який поновив виконавче провадження). Виконавче провадження було поновлено на підставі постанови державного виконавця від 10.11.2016, прийнятої на підставі п. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаний пункт і стаття Закону взагалі не стосуються даної ситуації та регламентують продовження вчинення виконавчих дій, після усунення обставин, що стали підставою для їх зупинення, що не мало місця в даному випадку. Тобто оскаржувана постанова державного виконавця Русан А.М. від 10.11.2016 про поновлення виконавчого провадження?незаконна та безпідставна, оскільки не мотивована, не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження» та винесена за наявності не скасованої ніким постанови про повернення виконавчого документа суду, який його видав від 20.07.2016 у цьому ж виконавчому провадженні.

За таких обставин вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця в повному обсязі.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили про її задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Дніпровським районним судом м. Києва 23.10.2015 видано виконавчий лист щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» в сумі 2551961 грн. 58 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с.107, том 1).

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» 27.10.2015 звернувся до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» в сумі 2551961 грн. 58 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с.106, том 1).

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 04.11.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/1903/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 23.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2577705,18 грн. (а.с. 116, том 1).

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 29.01.2016 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/1903/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 23.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» заборгованості в розмірі 2577705,18 грн. на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 про зупинення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2015 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2015 до закінчення касаційного провадження, керуючись п.4 ч.1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 118, 119, 120, том 1).

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 20.07.2016 винесено постанову про поновлення виконавчого провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 у зв'язку із скасуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2015 та передачу до суду апеляційної інстанції справи на новий розгляд (а.с. 127-128, 130, том 1).

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 20.07.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 у зв'язку із скасуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2015 та передачу до суду апеляційної інстанції справи на новий розгляд, керуючись ч.1 ст. 48, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 122,131, том 1).

Апеляційний суд м. Києва 27.07.2016 при новому розгляді справи закрив апеляційне провадження як помилково відкрите (а.с.83 том1)

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» 20.09.2016 звернувся до начальника Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про скасування постанови державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа від 20.07.2016, зобов'язання відновити виконавче провадження (а.с. 152 зв.-153, том 1).

Постановою начальника Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.11.2016 зобов'язано державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області усунути недоліки по виконавчому провадженню № 491864023, а саме: скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 20.07.2016 та поновити виконавче провадження на підставі п.5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.155-157, том 1).

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 10.11.2016 поновлено виконавче провадження на підставі п.5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.158, том 1).

В подальшому згідно з інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області були вчинені наступні дії:

12.11.2016 - звернуто стягнення на майно боржника;

постановою від 12.11.2016 здійснений арешт майна боржника;

постановою від 19.09.2017 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій.

Також 19.09.2017 у зв'язку із виявленням за боржником банківського рахунку, звернуто стягнення на кошти на рахунках божника.

Постановою від 12.10.2017 призначено суб'єкта оціночної діяльності.

Також 12.10.2017 звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника /а.с.82- том 2/.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В порядку ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч. 3. ст. 74 цього Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження).

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29.07.2009, Esertas v. Lithuania від 31.05.2012 зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції вказав на те, що погоджується з думкою заявника про порушення алгоритму дій щодо усунення недоліків по виконавчому провадженню. Проте, враховуючи, що рішення суду, яке звернуто до виконання набрало законної сили і є обов'язковим до виконання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо зобов'язання державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Русан А.М. винести постанову про повернення виконавчого документу до суду, який його видав.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Як вбачається з наведених рішень Європейського суду з прав людини, під правовим пуризмом розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок. Разом з тим, вбачаться помилковим «пов'язувати» сферу прояву даного явища суто з принципом правової визначеності, оскільки надмірний «формалізм» може мати місце й в інших випадках, порушуючи право на справедливий судовий розгляд. Тобто під правовим пуризмом слід розуміти надмірно формальне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд. При цьому необхідно враховувати, з якою метою особа звертається до суду, та чи дійсно порушено право особи з огляду на положення ст. 4 ЦПК України і ст. 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Спеціальна норма процесуального законодавства щодо розгляду скарг на дії державного виконавця (ст. 451 ЦПК України) також вказує на те, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тобто судовим рішенням при розгляді скарги на дії державного виконавця має бути поновлено саме порушене право заявника.

З наведених обставин справи вбачається, що дійсно станом на 20.07.2016 ухвала апеляційного суду була скасована і справа направлена на новий апеляційний розгляд, відповідно, ухвала суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення суду не була такою, що набрала законної сили. А отже державним виконавцем правомірно було повернуто виконавчий лист до суду, який його видав. Проте, вже 27.07.2016 апеляційне провадження було закрито, як помилково відкрите. У зв'язку з цим, ухвала суду першої інстанції про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду вважається такою, що набрала законної сили, а на її підставі рішення третейського суду, таким, що підлягає виконанню в примусовому порядку, встановленому законом. Таким чином, станом на час вчинення оспорюваних дій начальника ВДВС та державного виконавця, судові рішення набрали законної сили і стали обов'язковими до виконання.

Як вірно вказав суд першої інстанції має місце порушення алгоритму дій, так як стягувач мав після повернення виконавчого листа до суду, який його видав, отримати його повторно і пред'явити до виконання. Натомість, стягував здійснив оскарження дій державного виконавця, а начальник ВДВС перевіряючи доводи скарги, які по суті ґрунтувалися на тому, що судове рішення за яким був виданий виконавчий лист набрало законної сили, зобов'язав державного виконавця, зокрема, поновити виконавче провадження. Таким чином, має місце порушення норм спеціального Закону у діях начальника відділу державної виконавчої служби. У діях державного виконавця неправомірності не вбачається, так як він зобов'язаний виконувати постанови начальника.

Після цього державним виконавцем вчинено ряд дій направлених на виконання рішення, а саме, звернуто стягнення на майно та кошти на рахунках божника, накладений арешт на майно та рахунки боржника, винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження.

А отже, хоча і має місце порушення норм спеціального Закону у діях начальника відділу державної виконавчої служби, проте враховуючи наявність рішення, яке підлягає обов'язковому виконанню, а також ту обставину, що скасування вказаних постанов не призведе до поновлення прав заявника, натомість стане перешкодою для виконання такого рішення, що є неприпустимим, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги.

Тобто в даній справі обставини свідчать про те, що надмірно формальне застосування правових норм не забезпечить ефективного захисту прав, свобод та інтересів її учасників в цивільному судочинстві. Співвставивши заявлені вимоги скарги і обраний скаржником спосіб захисту, колегія суддів приходить до висновку про їх не співмірність з основною метою судочинства - справедливого судового розгляду і виконання судового рішення, як завершальної стадії такого розгляду.

Отже, суд першої інстанції повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване судове рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 06.09.2018.