Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 216/2743/15-ц

провадження № 61-6344св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ВойнаровськаІ. В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року у складі судді Бондаренка Є. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Бондар Я. М., Соколан Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнаровська І. В., про визнання зобов'язань за іпотечним договором припиненими.

Позов мотивовано тим, що 01 квітня 2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг» (далі - ТОВ «Агрохолдинг») було укладено кредитний договір № 02-01-10, згідно з умовами якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повинен був надати ТОВ «Агрохолдинг» кредитні кошти у розмірі 23 601 637,70 грн, строком до 30 червня 2011 року.

На забезпечення викання зобов'язань ТОВ «Агрохолдинг» за кредитним договором 19 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір № 1021/1110, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано належне позивачу на праві власності нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання не в повному обсязі, надавши ТОВ «Агрохолдинг» кредитні кошти в національній валюті лише у розмірі 13 000 000,00 грн, які були повернуті в повному обсязі з відсотками за користування кредитом у розмірі 8 768 143,30 грн, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд визнати зобов'язання за іпотечним договором від 19 листопада 2010 року № 1021/1110, укладеним між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», припиненими.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22 квітня 2016 року позов задоволено, зобов'язання за іпотечним договором від 19 листопада 2010 року № 1021/1110, укладеним між ОСОБА_1 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», визнано припиненими.

Рішення районного суду мотивовано тим, що зобов'язання за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 є виконаними, а тому зобов'язання за іпотечним договором від 19 листопада 2010 року № 1021/1110, укладеним на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, є припиненими.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22 квітня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що іпотечний договір від 19 листопада 2010 року № 1021/1110 забезпечував виконання зобов'язань ТОВ «Агрохолдинг» лише у чітко визначеній сумі кредитування в національній валюті України та не передбачає забезпечення будь-яких зобов'язань, які виникли у результаті укладення численних додаткових угод до кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-1-10.

У серпні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди у порушення вимог частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) не взяли до уваги що постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20 липня 2016 року, встановлено розмір заборгованості ТОВ «Агрохолдинг» за договором мультивалютної кредитної лінії - 204 723 020,15 грн. Суди дійшли помилкових висновків про те, що позивач передав в іпотеку нерухоме майно на забезпечення виконання кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-1-10, не врахували що вказаний кредитний договір є лише частиною мультивалютної кредитної лінії, заборгованість за якою ТОВ «Агрохолдинг» не погашена.

01 серпня 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в яких представник позивача просить касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення, а рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що 01 квітня 2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Агрохолдинг» укладено кредитний договір № 02-01-10, згідно з умовами якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав ТОВ «Агрохолдинг» кредит у сумі 13 000 000,00 грн, строком до 30 квітня 2010 року зі сплатою 22 % річних.

Згідно з меморіальним ордером від 01 квітня 2010 року № 655744071, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання та надав ТОВ «Агрохолдинг» кредитні кошти у сумі 13 000 000,00 грн (а. с. 76-77, т. 1).

16 вересня 2010 року листом за вих. № 085-16/09/10 ТОВ «Агрохолдинг» звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з клопотанням про збільшення суми кредиту за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 на 21 000 000,00 грн з терміном повернення коштів до 30 червня 2011 року.

Відповідно до пункту 16 протоколу кредитного комітету від 09 листопада 2010 року № 86 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ухвалив рішення про надання дозволу на продовження строку дії кредитного договору до 30 червня 2011 року, збільшення суми ліміту кредитування на 10 601 637,70 грн, зміну графіку погашення та структуру забезпечення, зміну цільового характеру використання кредитних коштів з одночасним встановленням єдиноразової комісійної винагороди та зміною типу кредитного договору на мультивалютну непоновлювальну кредитну лінію з установленням ліміту кредиту в сумі 23 601 637,70 грн, із встановленням відсоткової винагороди у розмірі 22,0% річних - при кредитуванні в гривні, у розмірі 12,3% річних - при кредитуванні в доларах США, із встановленням відсоткової винагороди в сумі 22 000,00 грн за зміну умов кредитування, за умов: передачі банку в іпотеку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,3 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1, і передачі в іпотеку банку 14 земельних ділянок, загальною площею 26,0 га, що розташовані у Криворізькому районі Дніпропетровської області, які належать на праві власності ОСОБА_5, а також передачі банку товарів в обороті (овочі), на умовах закладу (а. с. 99-97, т. 1).

19 листопада 2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Агрохолдинг» укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-01-10, згідно з умовами якого назву кредитного договору змінено на «Договір про мультивалютну невідновлювану кредитну лінію № 02-01-10 від 01 квітня 2010 року» та внесено до нього наступні зміни: встановлено ліміт мультивалютної кредитної лінії у розмірі 23 601 637,70 грн з видачею кошів у вигляді траншів виключно у доларах США строком погашення до 30 червня 2011 року згідно з графіком, встановленим додатком № 1 (а. с. 13-20, т. 1).

На забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10, між ОСОБА_1 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір від 19 листопада 2010 року № 1021/1110, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І. А., реєстровий № 4245. Згідно з умовами іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» належне йому на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 2001 року нерухоме майно - двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту другого іпотечного договору від 19 листопада 2010 року № 102 I/1110 зазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих боржнику за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 з усіма змінами та додатками на загальну суму 23 601 637,70 грн строком до 30 червня 2011 року, а також процентів за користування кредитом, виходячи з пункту 3.1 кредитного договору.

ТОВ «Агрохолдинг» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 неодноразово вносились зміни і доповнення. Зокрема, додатковою угодою від 11 вересня 2012 року № 5 змінено назву кредитного договору на «Договір про невідновлювальну кредитну лінію від 01 квітня 2010 року № 02-01-10» та його істотні умови: відкрито недівновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 170 00,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 30 червня 2018 року.

Правильно встановивши обставини у справі, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що іпотечний договір від 19 листопада 2010 року № 1021/1110 було укладено на забезпечення виконання кредитного договору від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 на суму 13 000 000,00 грн, які були повернуті ТОВ «Агрохолдинг», не врахувавши, що зазначений кредитний договір є частиною мультивалютної кредитної лінії відкритої ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для ТОВ «Агрохолдинг».

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20 серпня 2007 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрохолдинг» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання правовідносин припиненим відмовлено. Обставини, встановлені цією постановою, мають преюдиційне значення для вирішення справи (частина четверта стаття 82 ЦПК України).

Господарським судом встановлено, що 01 квітня 2010 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Агрохолдинг» укладено кредитний договір № 02-01-10.

Згідно з пунктом 1.1. вищевказаного кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 18 лютого 2013 року № 7) банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 170 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 30 червня 2018 року та сплатити за користування кредитними коштами проценти.

Господарський суд зробив висновок, що кредитний договір від 01 квітня 2010 року № 02-01-10 з урахуванням додаткових угод до нього є договором мультивалютної кредитної лінії. На виконання умов вказаного договору, банк надавав ТОВ «Агрохолдинг» кредитні кошти в гривні та доларах США.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк виконував свої зобов'язання у валюті, передбаченій договором (із змінами внесеними відповідно до додаткових угод), тобто у доларах США, зарахувавши 8 170 000,00 доларів США на особовий рахунок позичальника за кредитним договором від 01 квітня 2010 року № 02-01-10.

На письмову вимогу позичальника за його згодою, банк продавав валюту на міжбанківських торгах, а отримані кошти перераховував за вказівками позичальника.

Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором.

Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання.

Згідно зі статтею 599 зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі № 911/4684/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 квітня 2016 року, встановлено, що заборгованість ТОВ «Агрохолдинг» перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за Кредитним договором - 3 (із змінами та доповненнями) становить 9 522 115,55 доларів США та 1 220 651,57 грн, що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року в загальній сумі становить 204 723 020,15 грн, з яких: заборгованість за основним бором 8 170 000,00 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року становить 174 605 563,50 грн), заборгованість за нарахованими відсотками 1 352 115,55 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 12 серпня 2015 року становить 28 896 805,08 грн), пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 1 220 651,57 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що доказів належного виконання ТОВ «Агрохолдинг» грошових зобов'язань за кредитними договорами позивачем не надано, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення судів всупереч вимогам статті 263 ЦПК України ухвалені із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнаровська І. В., про визнання зобов'язань за іпотечним договором припиненими, відмовити.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення районного суду, залишене без змін ухвалою апеляційного суду, втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило