Провадження № 2/761/6377/2018
У Х В А Л А

31 серпня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України.

За умовами п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, у поданому позові позивач просить суд для вирішення спору, що виник між сторонами, застосувати матеріально-правові норми законодавства Російської Федерації, оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами Російської Федерації та постійно проживають на її території, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» до спірних правовідносин слід застосувати спільний особистий закон подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя може обрати для регулювання майнових наслідків шлюбу право особистого закону одного з подружжя або право держави, у якій один з них має звичайне місце перебування, або, стосовно до нерухомого майна, право держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-754/0/4-13 від 16 травня 2013 року вирішення питання про поділ майна подружжя з іноземним елементом здійснюється відповідно до частини першої статті 61 Закону України "Про міжнародне приватне право", згідно з якою подружжя може обрати для регулювання майнових наслідків шлюбу право особистого закону одного з подружжя або право держави, у якій один з них має звичайне місце перебування, або, стосовно до нерухомого майна, право держави, у якій це майно знаходиться.

При цьому, за умовами ч. 3 ст. 61 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі відсутності вибору права подружжям майнові наслідки шлюбу визначаються правом, яке застосовується до правових наслідків шлюбу.

Зі змісту зазначених статей вбачається, що для регулювання майнових наслідків шлюбу можливістю обрання права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, наділене саме подружжя, тобто чоловік та дружина, а не один із них.

До матеріалів поданого позову не надано доказів обрання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для регулювання спірних відносин спільного особистого закону подружжя, крім того, поданий позов не містить доказів намагання урегулювати питання обрання права, що має застосовуватись.

Відтак, суду є незрозумілим висновок позивача про необхідність застосування саме спільного особистого закону подружжя, оскільки відсутні докази відсутності вибору права подружжям.

За таких обставин, позивачеві слід надати докази обрання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для регулювання спірних відносин спільного особистого закону подружжя або докази намагання урегулювати питання обрання права, що має застосовуватись.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині, нову позовну заяву необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 177, 185, 293, 315 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: