АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/2007/18 Головуючий в І інстанції Шарко Н.А.
Номер провадження №22-ц/791/1251/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Полікарпової О.М.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПрушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Шарко Н.А. від 06 липня 2018 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, за участю заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И Л А

В липні 2018 року ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив суд встановити факт родинних відносин між дочкою його довірительки ОСОБА_7 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 06 липня 2018 року у відкритті провадження у справі позивачу відмовлено з підстав, передбачених ч.4 ст.315 ЦПК України. Роз'яснено про право на звернення до суду на загальних підставах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати і направити матеріали справи до Генічеського районного суду Херсонської області на новий судовий розгляд у іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що факт батьківства померлого ОСОБА_8 відносно її доньки ОСОБА_7 необхідно встановити у зв'язку з тим, що після його смерті залишилося спадкове майно та депозитний вклад в АТ «Ощадбанку». При цьому ОСОБА_7, як рідна дочка померлого ОСОБА_8 є спадкоємицею першої черги за законом та інших спадкоємців першої черги не має.

Також її донька у зв'язку із втратою батька має право на виплати за державними соціальними програмами тощо.

Посилаючись на положення п.4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сіейного кодексу України при розгляді справ щодо батківства, материнства та стягнення аліментів» вважає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що з вказаної заяви вбачається спір про право, а тому її заява про встановлення батьківства підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що із поданої заяви вбачається спір про право, через що підстави для відкриття провадження у порядку окремого судочинства відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За п.1, ч.1, ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, закрема, родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 який діє від імені ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт того, що неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою громадянина України ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлення даного факту його довірительниці необхідно для подальшого вирішення питання щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 (а.с.2).

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зазначені положення цивільного процесуального закону узгоджуються з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно із якими в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов'язані з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Отже наслідком встановлення факту батьківства померлої особи є виникнення у заявника права на спадкування після померлого.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справі є територіальні громади.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, роз'яснивши заявниці право звернутися у суд з позовом в загальному порядку, оскільки вказана заява подана з метою вирішення в подальшому питання про спадкування.

Посилання скаржника на положення Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до якого розгляд даної заяви повинен здійснюватися в окремому провадженні не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки встановлення факту батьківства померлої особи тягне за собою виникнення у заявника прав на майно та може вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб, а тому при зверненні до суду підлягає встановленню коло спадкоємців після померлого і залучення їх до участі в справі.

Крім того в заяві було неправильно зазначено в якості заінтересованої особи Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, так у справах про спадкування за відсутності спадкоємців заінтересованою особою є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 06 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11.09.2018 року.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили 06 вересня 2018 року.

Копія постанови оформлена 11 вересня 2018 року.

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська