АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Провадження № 22-ц/790/318/18

Справа № 638/19736/16-ц

14 серпня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2 будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 5»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року (суддя Штих Т.В.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 5» про визнання дій протиправними, визнання майнового права, стягнення штрафних санкцій, стягнення судового збору, -

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово- будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 5» про визнання дій протиправними, визнання майнового права, стягнення штрафних санкцій.

В обґрунтування позову зазначав, що між ОСОБА_3 та Житлово-будівельним кооперативом «Набережний квартал схід 5» був укладений договір № 20.05.1.099 про сплату пайових внесків у ЖБК «НК Схід 5». Згідно якого відповідач зобов'язався організувати будівництво секції № 5 житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Весела - вул. Авіахімічна за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об'єкті будівництва, обумовлене цим Договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов'язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та порядку, встановлених даним договором. 13.01.2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ЖБК «Набережний квартал Схід 5» було укладено Договір про заміну сторони в Договорі про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Схід 5» № 20.05.1.099 від 10.11.2015 року, за яким права та обов'язки Учасника за Договором перейшли від ОСОБА_3 до позивача. Додатковою угодою №1 від 10 листопада 2015 року до Договору визначено порядок сплати внесків обумовлених додатком №1 до Договору №20.05.1.099 від 10.11.2015 року.

Станом на 13.01.2016 року ним внесено пайовий внесок у розмірі 449 236, 00 грн. шляхом надання будівельних матеріалів (інших матеріальних цінностей, виконанням будівельних робіт) на вказану суму.

Незважаючи на все вищевикладене 16.11.2016 року на адресу його місця реєстрації надійшли листи-повідомлення, відповідно до яких укладений між позивачем та ЖБК «НК Схід 5» договір про сплату пайових внесків № 20.05.1.099 від 10.11.2015 року вважається розірваним на 10 день після направлення ЖБК такого повідомлення. Підставою розірвання Договору є не надходження коштів (пайових внесків), за вказаним Договором, на розрахунковий рахунок ЖБК. Також зазначається, що жодні інші домовленості щодо форми сплати пайового внеску, крім сплати пайового внеску у грошовій формі на розрахунковий рахунок ЖБК за Договором про сплату пайових внесків у ЖБК «НК Схід 5» № 20.05.1.099 від 10.11.2015 року вважаються недійсними.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 19.09.2017 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що у позивача не виникло майнових прав на зазначений в договорі об'єкт будівництва оскільки договір розірвано в зв'язку з відсутністю сплати внеску на будівництво.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 10.11.2015 року було укладено договір №20.05.1.099 про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Схід 5», згідно з яким ЖБК зобов'язався організувати будівництво секції № 5 житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Весела - вул. Авіахімічна за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати ОСОБА_3 приміщення №586 на 6 поверсі 5 секції загальною площею 59,11 кв.м. та всі документи, необхідні для реєстрації права власності на нього, а ОСОБА_3 зобов'язалася сплатити до ЖБК внески в розмірі, визначеному в додатку №1 до договору в сумі 449236 грн. Відповідно до п.2.1 Договору вартість будівництва одного квадратного метра загальної приведеної площі об'єкту нерухомості визначається ЖБК відповідно до проектно- кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладення нього договору складає 7600 грн. за один квадратний метр і може змінюватись у випадках передбачених цим договором. ( а.с. 9 12 ).

13 січня 2016 року між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ЖБК «Набережний квартал Схід 5» було укладено Договір про заміну сторони в Договорі про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Схід 5» № 20.05.1.099 від 10 листопада 2015 року, за яким права та обов'язки за Договором перейшли від ОСОБА_3 до позивача ( а.с. 14 ).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Кошти на розрахунковий рахунок ЖБК «Набережний квартал Схід 5» від позивача не надходили.

Згідно з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. ст. 611-612 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом.

Зважаючи на невиконання ОСОБА_1 умов договору, 03.11.2016 року ЖБК направив на його адресу угоду про розірвання договору, що відповідає вимогам п. 3.2.4 Договору ( а.с. 20 ).

Таким чином, судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову про визнання дій протиправними та визнання майнового права.

Посилання ОСОБА_1 в позовній заяві та апеляційній скарзі та його представників в суді апеляційної інстанії на те, що у відповідності з додатковою угодою №1 до договору №20.05.1.099 від 10.11.2015 року, сплата внеску відбулася шляхом надання будівельних матеріалів ( інших матеріальних цінностей, виконанням будівельних робіт ), вартість яких дорівнює загальному розміру внеску ( п. 2.10 договору ), про що свідчить акт приймання-передачі від 01.11.2015 року, судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №25538/12524 від 23.05.2018 року, проведеної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_4, підпис від імені ОСОБА_5 в акті приймання-передачі від 01.11.2015 року, розташований у графі:» Прийняв Голова ГБК «НК СХІД 5» у рядку «О.О.Єрьоменко» - виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Не приймаються до уваги судовою колегією і посилання представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на те, що підпис від імені ОСОБА_5 можливо було виконано іншою особою, а саме, ОСОБА_6

Доказів на підтвердження того, що голова ГБК надавав повноваження підписати саме цей акт іншій особі не надано. Крім того, ОСОБА_6 не був залучений до участі у справі в якості сторони чи третьої особи.

Також, судова колегія наголошує на тому, що договір №20.05.1.099 про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал Схід 5» укладено 10.11.2015 року, тоді як на акті приймання-передачі вказана дата: «01.11.2015 року», тобто раніше укладання самого договору.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів звертає увагу на вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якого суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з усталеною практикою якого, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання щодо судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, 05,04.1996 року народження, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 5», судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 14880 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_7