УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла зареєстрована за № 766/20291/18 позовна заява ОСОБА_3, в якій він просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики та іпотеки від 07 листопада 2017 року в розмірі 280 тис. 620 грн. та 13 тис. 470 грн. індексу інфляції. В обґрунтування позову зазначив, що 07.11.2017 р. між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 10 тис. долларів США під заставу будинку, що належить померлій матері відповідача та є його спадковим майном.

Провадження у справі № 766/20291/18 не відкрите.

Разом з позовною заявою ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником будинку № 19 по вулиці Льва Толстого у с.Антонівка Херсонської області, вказаний будинок є предметом іпотеки та належить померлій матері відповідача у справі ОСОБА_5 У разі невиконання зобовязань за договором позики та іпотеки позивач має право зареєструвати своє право власності на предмет іпотеки. Просить накласти арешт на вказане домоволодіння з метою забезпечення можливості його відчуження на користь третіх осіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи надані ОСОБА_1 докази, суд вбачає, що спір між сторонами щодо повернення ОСОБА_2 позики в розмірі 10 тис. долларів США громадянину ОСОБА_4 може існувати.

В той же час наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду не встановлено.

Посилання на договір іпотеки взагалі не може бути прийнято до уваги, оскільки такий договір без нотаріального посвідчення є нікчемним, а вимоги позову у справі № 766/20291/18 з передачею у власність іпотечного майна не повязані.

Реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову заявником не мотивована. Вказівка, що арешт необхідно накласти через невиконання відповідачем зобовязань щодо повернення коштів сама по собі не є обґрунтуванням забезпечення позову, а мета арешту - «забезпечення можливості відчуження на користь третіх осіб» взагалі не зрозуміла.

Майно, на яке просить накласти арешт ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.03.1994 року належить ОСОБА_6, але відомості про реєстрацію права власності не надані, відомості про реєстрацію свідоцтва в БТІ відсутні.

Доказів щодо реєстрації права власності на відповідача ОСОБА_2 суду не надані, як і відсутні відомості щодо прийняття останнім спадщини після смерті матері, в тому числі вказаного домоволодіння, якщо воно входить до спадкової маси. Факт реєстрації відповідача у домоволодінні, на яке позивач просить накласти арешт, не повязує відповідача з його безспірною можливістю розпоряджатися вказаним майном.

Тобто, на час розгляду заяви відсутні відомості про власника майна, на яке заявник просить накласти арешт, а тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 17 жовтня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_7