Провадження № 2/493/831/18
Справа 493/1794/18
У Х В А Л А

17 серпня 2018 року м.Балта Одеської області Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

На адресу Балтського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей.

Дослідивши обставини наведені в заяві, вважаю, що вказана заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Позовна заява не підписана позивачем.

Позивачем не сплачено судовий збір за три вимоги немайнового характеру, що відповідно до ст.. 4 ч. 2 п. 2 ЗУ «Про судовий збір» в загальній сумі складає 2 114, 40 грн.

Що стосується вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат, то позивачем взагалі не сплачені судомі витрати.

Не вказано, яке прізвище позивач бажає залишити після розірвання шлюбу.

Стосовно державного мита при реєстрації розірвання шлюбу, то суд розяснює, що зі змінами до законодавства в даний час державне мито в органах РАЦС взагалі не стягується.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, позивачем вказано розмір аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не зрозуміло чому аліменти відраховувати з вересня 2018 року, коли позивач звернулася до суду 15.08.2018 року.

Позивач просить витребувати довідку про розмір середньої заробітної плати на 2018 рік, однак ця вимога не обґрунтована взагалі, так як державна виконавча служба при виконанні судового рішення самостійно витребовує відповідні відомості.

В матеріалах справи відсутня довідка про те, що діти дійсно проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні.

Позивач не повністю виклав обставини про те, що місце проживання дитини не встановлено за згодою подружжя, тому що в позові тільки просить встановити місце проживання дитини з відповідачем та не вказує, чи існує спір відносно місця проживання дитини.

Також, відповідно до діючого законодавства, у разі виникнення спору відносно місця проживання дитини. один із батьків має подати службі у справах дітей заяву та відповідні документи.

Проте, у позові відсутнє посилання на докази цього, в тому числі позивачем не зазначено чому він не звертався до служби у справах дітей в порядку, передбаченому п.72 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року (зі змінами) «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини».

Так, відповідно до вказаного п.72 Постанови Кабінету Міністрів України № 866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини, з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі, коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання.

Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування.

Проте, позивачем про вказане, жодним чином у позові, не зазначено.

У разі, якщо спір відносно місця проживання дитини між сторонами відсутній, то чому позивач вимагає встановити його в судовому порядку, у позові це також не зазначено.

В порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не додано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також суд наголошує, що 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", котрим ЦПК України викладено і новій редакції. Тому позивачу необхідно в позовній заяві посилатися на норми ЦПК України в новій редакції, а не в старій.

У відповідності із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду, який не може перевищувати десяти днів, з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Розяснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: