Справа № 219/6478/18
Провадження № 2/219/2218/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39-41) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 12 236 грн. 48 коп., та судові витрати в розмірі 1 762 грн.
Ухвалою суду від 12 липня 2018 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 30.01.2018, до судового засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті «Судова влада»), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
З урахуванням ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.
Згідно ст. 627 ЦК України, а також статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.
Пунктом 3.9 договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором.
Однак, взяті на себе зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу, у розмірі та строки визначені кредитним договором, відповідачем не виконано.
Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач ознайомившись з кредитним договором та його умовами, підписав його та отримав грошові кошти, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обовязків.
Позивач зобовязання за договором виконав повністю. У свою чергу, відповідач користується коштами банку, однак не виконує свої зобовязання перед банком належним чином, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором та сум інфляційних витрат та 3% річних (а.с.6-9) станом на 19 березня 2018 року відповідач має загальну заборгованість в розмірі 12 236 грн. 48 коп., яка складається з: 8 507 грн. 18 коп. тіло кредиту, 868 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам, 2 387 грн. 26 коп. - інфляційне збільшення заборгованості, 473 грн. 40 коп. - 3% річних прострочених від прострочених сум заборгованості.
Суду не надано достовірних доказів того, що надані позивачем розрахунки заборгованості за договором проведений невірно, є недостовірним або хибним, та не зазначено про існування таких доказів.
Крім того, суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо проведення перерахунку суми заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобовязань.
Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Оскільки відповідач істотно порушив вимоги ст.ст. 526, 527,530,1054, 1055 ЦК України, умови договору, не погашав суму кредиту та нараховані відсотки, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, то сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, а саме: 8 507 грн. 18 коп. тіло кредиту, 868 грн. 64 коп. заборгованість по процентам.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з положенням п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.
Позивачем був наданий звіт щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором з 4.01.2013 по 19.03.2018, з яким суд погодився та визнав його вірним (а.с.7). Суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2 387 грн. 26 коп., 3% річних від суми заборгованості у розмірі 473 грн. 40 коп.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не маюь для суду заздалегідь встановленої сили.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та стягує на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12 236 грн. 48 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1 762 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78,81, 89,141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -
позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Також позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя -
Суддя О.М.Павленко