Провадження № 2/127/3524/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі: Гончаруку І.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування житлом. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (колишня Червоноармійська) у м. Вінниці, яка належить йому на праві приватної власності, відповідно до договору дарування квартири від 28.05.2002 року. Відповідач ОСОБА_1 була дружиною позивача, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2017 р. по справі №127/16342/17 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач змінила прізвище на дошлюбне «Яковенко», отримала новий паспорт і виїхала на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, кв.28, де зареєструвалась і проживає по даний час. Проте, ОСОБА_1 рахується зареєстрованою за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, як дружина ОСОБА_1, з 22.10.2017 р. відповідач не зявляється та не проживає у квартирі, не підтримує відносин з позивачем, участі по сплаті комунальних послуг не приймає. Реєстрація відповідача в даній квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. У звязку із вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_1 (дівоче прізвище «Яковенко») такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується договором дарування квартир, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 28.05.2002 року, реєстраційний № 1347 (а. с. 5). Згідно довідки «ЖЕО» від 15.06.2018 року № 4263 у кватирі № 68 по вул. Стрілецькій, б. 50 у м. Вінниці зареєстровані: ОСОБА_1, 10.01.1988 р. н. власник, ОСОБА_1, 28.09.1987 р. н. дружина, ОСОБА_1, 27.01.2016 р. син (а. с. 7). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2017 р. по справі №127/16342/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 6). Судом встановлено, що згідно акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 13.06.2018 р., № 9159 складеного та підписаного сусідами: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, яка зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.10.2017 року і по теперішній час не проживає. Підписи посвідчені директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_8 (а. с. 8). Статтею 1 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни України мають право на житло. Разом з тим, частиною третьою статті 9 ЖК УРСР вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В той же час, згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що позивач і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї, оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано, відповідач, як встановлено судом, з 22.10.2017 р. у квартирі за адресою: вул. Стрілецька, б. 50, кв. 68 у м. Вінниці не проживає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 чинить перешкоди власнику квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідача, які перелічені в ст. 71 ЖК України, відсутні. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, власником квартири № 68 по вул. Стрілецькій, б. 50 у м. Вінниці є позивач ОСОБА_1, тоді як відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак жилим приміщенням не користується з 22.10.2017 року. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: вул. Стрілецька, б. 50, кв. 68 у м. Вінниці, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати підлягають залишенню за ним. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.316,317,321,391 ЦК України, ст. 15, 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 68 в будинку №50 по вул. Стрілецькій в м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_1 (дівоче прізвище - Яковенко) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право на користування квартирою № 68 в будинку №50 по вул. Стрілецькій в м. Вінниці. Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повний текст рішення складено 06.09.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: вул. Стрілецька, б. 50, кв. 68, м. Вінниця.

Відповідач: ОСОБА_1 (дівоче прізвище - Яковенко) ОСОБА_9, зареєстрована за адресою: вул. Стрілецька, б. 50, кв. 68, м. Вінниця, адреса проживання: вул. І . Пулюя, б. 5 Б, кв. 28, м Київ, 03048.

Суддя: