Справа № 352/2026/17
Провадження № 2/352/292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 15.12.2016 року помер його батько, ОСОБА_3 та 17.12.2016 року померла його мати ОСОБА_4.

Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: вул.. Стефанчука, 33, с. Павлівка, Тисменицького району Івано-Франківської області. Факт належності даного домоволодіння померлому підтверджується тільки довідкою виданою Павлівською сільською радою від. 01.08.2017 року №702.

За час життя ОСОБА_3 не зробив заповідального розпорядження на випадок своєї смерті. Тому спадкоємцями першої черги за законом належного за життя ОСОБА_3 майна стали діти померлого, а саме: позивач та відповідач ОСОБА_2, який є його братом.

Позивач стверджує, що у даному будинковолодінні батьки прожили все своє життя, він їм постійно допомагав, виконуючи свої обовязки як дитини щодо своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_2 на час смерті батьків не проживав та не був зареєстрований у належному їм будинковолодінні, тому мав у шестимісячний термін звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, що ним не було зроблено.

На день смерті та на момент відкриття спадщини позивач проживав з батьками, тому фактично вступив у володіння спадковим майном.

05.09.2017 року позивач звернувся в Тисменицьку районну державну нотаріальну контору із всіма наявними документами, які були в батька ОСОБА_3, для того щоб оформити спадкове майно. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на дане будинковолодіння, так як відсутній правовстановлюючий документ власності на імя спадкодавця ОСОБА_3

У звязку із вищевказаним позивач був змушений звернутись до суду за захистом свої спадкових прав.

Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 15.12.2016 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №237684, видане Павлівською сільською радою Тисменицького району, актовий запис № 28.

17.12.2016 року померла його мати ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №241010, видане Павлівською сільською радою Тисменицького району, актовий запис № 29.

Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: вул.. Стефанчука, 33, с. Павлівка, Тисменицького району Івано-Франківської області. Факт належності даного домоволодіння померлому підтверджується тільки довідкою виданою Павлівською сільською радою від. 01.08.2017 року №702.

За час життя ОСОБА_3 не зробив заповідального розпорядження на випадок своєї смерті. Тому спадкоємцями першої черги за законом належного за життя ОСОБА_3 майна стали діти померлого, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, який є його братом.

Позивач стверджує, що у даному будинковолодінні батьки прожили все своє життя, він їм постійно допомагав, виконуючи свої обовязки як дитини щодо своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_2 на час смерті батьків не проживав та не був зареєстрований у належному їм будинковолодінні, тому мав у шестимісячний термін звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, що ним не було зроблено.

На день смерті та на момент відкриття спадщини позивач проживав з батьками, тому фактично вступив у володіння спадковим майном.

05.09.2017 року позивач звернувся в Тисменицьку районну державну нотаріальну контору із всіма наявними документами, які були в батька ОСОБА_3, для того щоб оформити спадкове майно. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на дане будинковолодіння, так як відсутній правовстановлюючий документ власності на імя спадкодавця ОСОБА_3

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Від спадщини не відмовлявся. Спадщину прийняв у встановленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, в цілому належить право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул.. Стефанчука, 33, с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

ОСОБА_1 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя В.Б. Гургула