Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1194/18
№ 2/733/486/18
Рішення

Іменем України

"17" жовтня 2018 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за довором позики,

установив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 25 439 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 липня 2018 року на прохання відповідача вона надала останній у позику зазначену вище суму, а та, у свою чергу, зобовязалася повернути борг до 12 серпня 2018 року. По закінченню терміну борг їй не повернутий, на неодноразові вимоги сплатити борг відповідач не реагує, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

У судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання також не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відзиву на позов відповідач не надала.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

Так як усі учасники справи у судове засідання не з»явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі був укладений договір позики, згідно якого остання взяла у позивача в позику 25 439,00 грн, які зобов»язалася повернути до 12 серпня 2018 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У передбачений строк відповідачем кошти не повернуті, а тому підлягають стягненню з останньої на користь позивача.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так як відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому необхідно стягнути з неї на користь позивача 352,40 грн судового збору та повернути останній з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 352,40 грн від 704,80 грн, який був сплачений ОСОБА_103 вересня 2018 року в Ічнянському відділенні Чернігівського РУ АТ КБ ПриватБанк по квитанції № 0. 0..1.

Керуючись статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 142, 247, 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення позики 25 439 (двадцять пять тисяч чотириста тридцять девять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352 (триста п»ятдесят дві) гривні 40 коп судових витрат.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби в Ічнянському районі повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 352 (триста п»ятдесят дві) гривні 40 коп, який був сплачений останньою03 вересня 2018 року в Ічнянському відділенні Чернігівського РУ АТ КБ ПриватБанк по квитанції № 0. 0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації: вул. Шевченка, 59А, с. Іваниця, Ічнянський район, Чернігівська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: вул. Гвардійська, 26, смт. Парафіївка, Ічнянський район, Чернігівська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик