Справа № 359/3544/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2138/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 31.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

у квітні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2015 року сторони уклали договір №39, за яким позивач зобовязався виготовити та поставити ОСОБА_3 вхідні двері згідно з індивідуальним проектом, узгодженим з нею. Відповідач зобовязався прийняти вхідні двері та сплатити на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 8900 гривень: 5000 гривень в день укладення договору та ще 3900 гривень після підписання акту приймання-передачі товару. В той же день ОСОБА_3 сплатила позивачу грошові кошти в розмірі 5000 гривень. 20 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_2 поставила відповідачу вхідні двері. В той же день ОСОБА_3 сплатила позивачу грошові кошти в розмірі 3000 гривень. Водночас, вона ухиляється від добровільної сплати остаточної частини грошових коштів в розмірі 900 гривень. Тому ФОП ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача борг за договором в розмірі 900 гривень, штраф в розмірі 1780 гривень, пеню в розмірі 101 гривні 70 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8 гривень 35 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень.

ОСОБА_3 предявила зустрічний позов (а.с.73-79) та посилається на те, що за поставку та встановлення вхідних дверей вона дійсно сплатила відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 8700 гривень. Однак ширина вхідних дверей є значно меншою, ніж ширина дверної пройми. Крім того, на зовнішній площині вхідних дверей виявлена глибока подряпина. Ці обставини свідчать про те, що відповідачу поставлений товар неналежної якості. ФОП ОСОБА_2 відмовляється добровільно замінити вхідні двері. У звязку з цим ОСОБА_3 тривалий час зазнає душевні переживання. Тому вона просить суд розірвати договір, а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8700 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у задоволенні первісного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, а також стягнення грошових коштів та моральної шкоди задоволено частково.

Розірвано договір №39, укладений 16 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 8000 гривень та моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

У задоволенні зустрічного позову в частині вимог про стягнення грошових коштів та моральної шкоди в більшому розмірі ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судо-вий збір в розмірі 508 гривень 35 копійок.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що згідно умов договору № 39 від 16.10.2015 року монтаж та встановлення дверей не передбачено. Двері було доставлено належної якості і вчасно та з боку замовника претензій не виникло, про що між сторонами було підписано акт прийому-передачі, тому відповідно до ст. 668 ЦК України перехід ризику випадкового знищення або випадкового пошкодження переходить до покупця з моменту передачі товару.

Незважаючи на те, що нею було виконано умови договору в повному обсязі в день отримання товару до цього часу відповідачем не було виконано своїх зобовязань по своєчасному розрахунку за придбаний товар, чим він порушив умови договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що судом першої інстанції всебічно та повно зясовані всі обставини справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що працівники ФОП ОСОБА_2 проводили заміри дверного отвору, у який вони ж і встановили двері. Розмір дверей не відповідає розміру дверного отвору. На дверях є глибока подряпина, дверна фурнітура покрита корозією. Про ці недоліки було заявлено ФОП ОСОБА_2, але предявлені вимоги щодо усунення недоліків залишались без задоволення. Під час доставки дверей ФОП ОСОБА_2 не надала документи які б підтвердили якість та комплектацію дверей. Також нею не надано розрахункові документи про сплату за двері, а тому важає, що були порушені її права, як споживача.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 уклала з відповідачем договір №39 (а.с.6-7, 82-84), за яким ФОП ОСОБА_2 зобовязалась виготовити та поставити відповідачу вхідні двері згідно з індивідуальним проектом, узгодженим з ним. ОСОБА_3 зобовязалась прийняти вхідні двері та сплатити позивачу грошові кошти в загальному розмірі 8900 гривень: 5000 гривень в день укладення договору та ще 3900 гривень після підписання акту приймання-передачі товару.

В той же день відповідач сплатив на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5000 гривень. Ці обставини визнані сторонами та на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

20 грудня 2015 року позивач поставив ОСОБА_3 вхідні двері. В той же день відповідач сплатив на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3000 гривень. Ці обставини підтверджуються копією акту приймання-передачі товару від 20 грудня 2015 року (а.с.9).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що в жовтні 2015 року двоє хлопців здійснювали заміри дверної пройми. ОСОБА_3 не приймала участі в цьому заході. Ці ж хлопці в подальшому доставили відповідачу вхідні двері та встановили їх. Після монтажу вхідних дверей виявилось, що їх ширина на 10 сантиметрів менша, ніж ширина дверної пройми. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звязку з цим вхідні двері функціонують неналежним чином. Стара дверна коробка перешкоджає навіть облаштувати відкіс. Вхідні двері виглядають вкрай неестетично. Крім того, на зовнішній площині вхідних дверей була виявлена подряпина.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що до весни 2016 року вона проживала з відповідачем в його житловому будинку. Їй безпосередньо відомо про те, що в жовтні 2015 року ОСОБА_3 вирішила замінити вхідні двері. Приїхали двоє хлопців та здійснили заміри дверної пройми. ОСОБА_3 не приймала участь у здійсненні цього заміру. Через деякий час ці ж хлопці знову приїхали та привезли вхідні двері. Під час їх монтажу виявилось, що ширина вхідних дверей була значно меншою, ніж ширина дверної пройми. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звязку з цим вхідні двері функціонують неналежним чином. Крім того, на зовнішній площині вхідних дверей була виявлена подряпина.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що в жовтні 2015 року двоє хлопців приїжджали до ОСОБА_3 та здійснювали заміри дверної пройми. Інші особи не приймали участь у проведенні цих замірів. В січні 2016 року вони знову приїхали до відповідача та привезли вхідні двері. Одразу було видно, що ширина вхідних дверей була значно меншою, ніж ширина дверної пройми. Це підтвердилось після проведення повторних замірів. Різниця становила 10 сантиметрів. Тому з однієї сторони дверної пройми хлопці залишили частину старої дверної коробки та прикріпили до неї вхідні двері. У звязку з цим вхідні двері хитаються. Крім того, вони мають ще два істотних недоліки: замок практично не працює та неналежним чином функціонують завіси. На зовнішній площині вхідних дверей була виявлена подряпина.

В матеріалах цивільної справи також містяться копії фотографій (а.с.94-99), з яких вбачається істотна невідповідність ширини вхідних дверей відносно ширини дверної пройми. На цих же фотографіях зображено облаштування вхідних дверей на частині старої дверної коробки, яка була залишена з однієї сторони дверної пройми. Крім того, дійсно, на зовнішній площині вхідних дверей наявна значна подряпина, яка погіршує естетичний вигляд вхідних дверей.

19 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась до позивача з заявою (а.с.89), в якій вона повідомила ФОП ОСОБА_2 про виявлені нею дефекти. Крім того, 3 березня 2017 року ОСОБА_3 повторно подала позивачу заяву (а.с.93), в якій вона просила замінити вхідні двері неналежної якості на вхідні двері більшої ширини та без подряпини на зовнішній площині.

Доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_2 добровільно виконала цей обовязок та замінила відповідачу вхідні двері у справі не має.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_2 поставила відповідачу вхідні двері неналежної якості та порушила право ОСОБА_3 на отримання товару належної якості.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з п.12 ст.1 цього ж Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору від 16 жовтня 2015 року, укладеного між сторонами, згідно доручення (а.с. 120) № 39/1 від 16.10.2015 року відповідач доручила ОСОБА_7 провести розміри на виготовлення замовлених позивачем дверей.

Показами допитаних у справі свідків та показами позивача підтверджуються ті обставини, що замір дверей відбувся тими особами, якими згодом встановлювалися замовлені позивачем двері.

З викладеного випливає очевидним той факт, що заміри робила особа, тобто уповноважена відповідачем особа і це підтверджується матеріалами справи (показами свідків) та те, що саме ця особа, яка здійснювала заміри дверей їх і встановлювала. Ця обставина спростовує доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутній письмовий договір на встановлення дверей, оскільки ці правовідносини відбулися по факту.

Даних у справі про те, що ОСОБА_2 та особа, яка була нею уповноважена здійснювати розмір заміру дверей позивача є самостійними суб'єктами підприємницької діяльності, у справі не має.

Таким чином, відповідальність за неналежність розміру отвору дверей та їх встановлення з вказаними вище дефектами покладається на відповідача.

Сам акт прийома-передачі товару підписаний позивачем не свідчить про прийняття товару належної якості, окільки за своїм змістом в ньому наявна інформація лише про підпис позивача про передачу частину грошей, про що вказує і рукописний тест позивача про це, а не про прийняття товару належної якості.

Крім того під час доставки дверей ФОП ОСОБА_2 не надала документи які б підтвердили якість та комплектацію дверей. Також нею не надано розрахункові документи про сплату за двері.

Двері, які було продано ОСОБА_3 мають дефекти, вони не належної якості, а тому порушені права ОСОБА_3, як споживача підлягають відновленню.

За таких обставин суд першої інстанції всебічно та повно зясував всі обставини справи, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді