Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лобановської С.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, доказом чого є договір купівлі-продажу серії ВРО № 195997 від 20.12.2011. Відповідач по справі в будинку не проживає з грудня 2017 року.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Договору купівлі-продажу серії ВРО № 195997 від 20.12.2011 та витягу про державну реєстрацію прав Близнюківського державного комунального МПТІ від 10.01.2012 серії СЕВ № 128403, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 08 листопада 2017 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2261, підтверджено, що вказаний будинок придбаний ОСОБА_1 за її особисті кошти ї набутий нею у приватну власність.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розірвано.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області № 1379 від 21.06.2018 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, 1980 року народження, ОСОБА_3, 1984 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, ОСОБА_5, 2007 року народження, ОСОБА_6, 2012 року народження, та ОСОБА_7, 2014 року народження.

Згідно акту обстеження домоволодіння, складеного комісією у складі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 02 серпня 2018 року, ОСОБА_3, 1984 року народження, дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проте фактично в будинку не проживає з грудня 2017 року.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України.

При цьому відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Однак, з аналізу вказаних статей ЖК України, на які посилається позивач, випливає, що вказані статті ЖК регулюють правовідносини між власником жилого приміщення та наймачем або членами сім'ї наймача.

При цьому, в матеріалах цивільної справи не міститься будь-яких доказів того, що відповідач ОСОБА_3 є наймачем.

Таким чином, ст. 71, 72 ЖК України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право Приватної власності є не порушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 відмовляється виселитись з належного ОСОБА_1 житлового будинку та знятися з реєстрації, тим самим порушує конституційне право останньої, як власниці даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому у суду є всі підставі для усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме: будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 270, 316, 317, 319, 381, 386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт Близнюки Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт Близнюки Харківської області, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Лобановська