Справа № 450/1783/18 Провадження № 2/450/1348/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 13.11.2001 року на: житловий будинок з приналежними до нього господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул. Шевченка, 60, с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області, який складається з коридору, комори , кладови, кухні, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 68,4 кв. м., з яких 42,4 кв. м. підсобної площі та 26,0 кв. м. житлової площі.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 13 листопада 2001 року помер її рідний брат, - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок за адресою вул. Шевченка, 60 (колишня вул. Шевченка, 71), с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області, який відповідно до технічного паспорта від 15.04.2002 року складається з коридору, комори , кладови, кухні, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 68,4 кв. м., з яких 42,4 кв. м. підсобної площі та 26,0 кв. м. житлової площі, такий будинок збудовано в 1970 році і відповідно до довідки Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області №146 від 27.03.2018 року, згідно погосподарських книг він числиться за ОСОБА_3.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом, в порядку черговості. Оскільки ОСОБА_3 був неодружений, не мав дітей, відповідно до ст. 530 ЦК України 1963 року (чинний на час відкриття спадщини), позивачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем другої черги після смерті свого брата.

Однак, позивачка не змогла оформити право власності на спадкове майно, оскільки її покійний брат ОСОБА_3, за свого життя не виготовив правовстановлюючі документи на належний йому житловий будинок. Відсутність вказаних документів унеможливлює оформлення спадкових прав позивачки на житловий будинок у нотаріальній конторі. В звязку з чим позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак сільським головою ОСОБА_4 через канцелярію суду було подано заяву, в якій останній просить суд розглядати справу без його участі, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Судом встановлено, що 13 листопада 2001 року помер позивачки ОСОБА_5 рідний брат - ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за №8 від 24.03.2018 року, про що 14 листопада 2001 року складено актовий запис за №19. Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження на ОСОБА_3від 28.05.1956 року, серії ІР №822420, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 06.03.2018 року на позивачку ОСОБА_6, згідно яких вбачається, що батьками позивачки та покійного ОСОБА_3 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 При цьому згідно свідоцтва про одруження позивачки Серії ЯУ №511831, остання після одруження змінила своє дошлюбне прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з приналежними до нього господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул. Шевченка, 60 (колишня вул. Шевченка, 71), с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області, який відповідно до технічного паспорта від 15.04.2002 року складається з коридору, комори, кладови, кухні, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 68,4 кв. м., з яких 42,4 кв. м. підсобної площі та 26,0 кв. м. житлової площі, такий будинок згідно погосподарських книг Містківської сільської ради Пустомитівського району числиться за ОСОБА_3, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради за №146 від 27.03.2018 року.

Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 на випадок смерті своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися між спадкоємцями почергово за законом.

Як встановлено з довідки №146 від 27.03.2018 року та довідки №362 від 21.08.2018 року, виданих Містківською сільською радою Пустомитівського району, Львівської області, позивачка ОСОБА_2 до дня смерті проживала разом з ОСОБА_3 по вул. Шевченка, 60 с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області вела з ним спільне господарство, доглядала йогодо смерті та займалася його похоронами і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачкою ОСОБА_2 Таким чином вбачається, що вона фактично прийняв спадщину за своїм братом.

На даний час позивачка не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

В ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування зазначено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Отже, покійний ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими спорудами, який має намір успадкувати позивачка.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, однак останній не встиг оформити на нього у встановленому законом порядку документів, а позивачка фактично вступила в управління спадковим майно, суд вважає за необхідне позов задоволити, при цьому таке рішення суду в користь позивачки не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивачки на прийняття належної їй спадщини у позасудовому порядку є неможливою зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 64, 76-83, 247, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з приналежними до нього господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул. Шевченка, 60, с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області, який складається з коридору, комори, кладови, кухні, житлової кімнати та житлової кімнати, загальною площею 68,4 кв. м., з яких 42,4 кв. м. підсобної площі та 26,0 кв. м. житлової площі, що значиться за ОСОБА_3, який помер 13.11.2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 22.08.2018 року.

СуддяОСОБА_10