Справа № 642/3518/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретарів Канаєвої К.М., Самотой М.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мельніченко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ :

09.06.2016р. представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що 18 листопада 2011р. приблизно о 21.45 год. на перехресті вул.Полтавський Шлях та вул. Червоноармійській сталося ДТП між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та Ford Fiesta д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2012р. водія ОСОБА_4 було визнано винним у даній ДТП за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» за полісом №АА/2653522 від 21.02.2011р. з лімітом відповідальності 50000,00 грн. та франшизою 1000,00 грн. Позивач є власником автомобіля НОМЕР_3, якому внаслідок ДТП було спричинено шкоду. 28 березня 2012р. позивач подав до відповідача пакет документів, необхідних для виплати страхового відшкодування, проте, до цього часу відшкодування позивачу не виплачено. Просив стягнути з AT «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та витрати зі сплати судового збору - 551 грн.20 коп.

В подальшому позов уточнено, позивач просив стягнути з AT «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1000 грн. та витрати зі сплати судового збору - 551 грн.20 коп.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги пітримав та пояснив, що після ДТП яке трапилося 18.11.2012р. позивач протягом року, а саме 28.03.2012р. звернувся до СК з пакетом документів, в т.ч. і висновок спеціаліста про оцінку пошкодженого майна для виплати страхового відшкодування. Однак відповідач в 10 денний строк пошкоджений автомобіль не оглянув, а позивач автомобіль не надавав оскільки не було таких вимог. Неодноразові звернення відповідача про огляд транспортного засобу є незаконними. Страховик був повинен на протязі 90 днів прийняти рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову в такому відшкодуванні, тобто до 28.06.2012р., однак цього не зробив, в порушення ст.36 Закону. При ознайомленні з матеріалами страхової компанії 18.04.2016р. позивач довідався про порушення його прав і перебіг строку позовної давності необхідно рахувати з цієї дати і порушення досі триває. Автомобіль відремонтовано не в повному обсязі, коли проводився ремонт невідомо. Треба застосовувати Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» який діяв на момент 18.11.2012р., оскільки відповідно до п.30.1 ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник ТЗ згоден з визнанням його фізично знищеним. Згідно п.30.3 ст.30 Закону якщо транспортний засіб визнано, фізично знищеним відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості ТЗ до ДТП. За експертизою від 21.07.2017р. автомобіль вважається фізично знищеним і витрати на відновлювальний ремонт 135508,35 грн. перевищує вартість ТЗ до ДТП розрахованої на момент ДТП 72401,84 грн. та перевищує вартість ТЗ розрахованої на дату видачі експертного висновку 128438,40 грн., а тому сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню обмежується лімітом відповідальності відповідача - тобто 49 тис. грн.

Представник відповідача в режимі відеоконференції уточнений позов не визнав вважав його недоведеним і необгрунтованим та пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності, який просив застосувати, оскільки незнання закону не звільняє від відповідальності і такий строк закінчився 28.06.2012р. тобто після спливу 90 денного строку для прийняття рішення СК. Рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачу не надсилалося. Позивач 28.03.2012р. через чотири місяці після ДТП звернувся до СК надавши до заяви висновки експертизи не повідомивши про подію і до цього часу порушив вимоги закону не надав автомобіль для огляду, зокрема в філії СК в м.Харкові. Позивачу надсилались листи щодо необхідності огляду транспортного засобу та надання відповідних документів на підтвердження вартості його ремонту, що позивачем зроблено не було, що позбавило можливості встановити розмір відшкодування. Експертиза надана відповідачем була визнана невідповідною, а на підставі представлених позивачем фото встановити розмір відшкодування неможливо. Позивач не обґрунтував позовні вимоги, але визначив страхове відшкодування в розмірі 49 тис. грн. Поставлені на експертизу питання щодо визначення вартості збитків на час проведення експертизи, тобто через 5 років не відповідає закону, оскільки оцінка ТЗ повинна бути на момент ДТП.

Також в своїх запереченнях та в письмових поясненнях представник АТ «СК «АХА Страхування» зазначив, що 28.03.2012р. від позивача було отримано заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку 18.11.2011р. за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3 керованого позивачем. Ст.ст.3,22,29,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що для здійснення виплати страхового відшкодування необхідно провести оцінку вартості заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу, яка здійснюється на підставі та після безпосереднього огляду пошкодженого майна. Проте, ні під час повідомлення про подію 28.03.2012р., ні після, до моменту звернення до суду із позовом і на час проведення судово-товарознавчої експертизи Позивач не надав АТ «СК «АХА Страхування» для огляду належний йому та пошкоджений в ДТП 18.11.2011р. автомобіль НОМЕР_4.

Дорожньо-транспортна пригода трапилася 18.11.2011р. Однак із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку до договору ОСЦПВВНТЗ Позивач звернувся до AT «CK «АХА Страхування» 28.03.2012р., при цьому самостійно, без виклику представника Страховика, провівши оцінку розміру заподіяного збитку, про що свідчить Звіт №77/іс від 17.02.2012р. Замовлення та складання цього звіту без участі представника Страховика свідчить про небажання позивача залучати та надати AT «CK «АХА Страхування» можливість оглянути пошкоджене майно з метою визначення розміру збитку.

Позивачем на підтвердження розміру заподіяного збитку було надано копію звіту № 77/іс дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля НОМЕР_4, складений Харківською філією ЗАТ Український центр післяаварійного захисту «Експерт-сервіс», який рецензією ХНІДСЕ ім. М.С. Бокаріуса №9146 визнано таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і не може бути використаним. Після рецензування звіту позивачем було надано фото пошкодженого автомобіля, та в зв'язку з тим, що автомобіль відновлено запропоновано фахівцям АТ «СКА Страхування» здійснити оцінку заподіяного збитку на підставі наданих фото.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів (надалі - КТЗ), встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092 (надалі - Методика). Відповідно до п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних необхідних для оцінки. Таким чином, без проведення особистого огляду автомобіля НОМЕР_5, предстаником Страховика у AT «CK «АХА Страхування» відсутня можливість провести оцінку розміру заподіяного збитку завданого Позивачу і на підставі фото пошкодженого ТЗ, проведення оцінки збитку є неможливим.

З метою обсягу пошкоджень, розміру завданого в результаті ДТП збитку та розрахунку суми відшкодування AT «СК «АХА Страхування» не одноразово зверталося до Позивача з проханням надати «Ford Fiesta», д.н. НОМЕР_2, для огляду представнику AT «СК «АХА Страхування», а в разі проведення ремонту - документи, що підтверджують факт здійснення відновлювального ремонту, перелік робіт і матеріалів, а також відновлений автомобіль на огляд. Проте, станом на дату звернення до суду Позивачем до AT «СК «АХА Страхування» не було надано на огляд ні автомобіль НОМЕР_5, ні документи щодо проведення ремонту та його вартості, що в свою чергу не давало Відповідачеві можливості встановити розмір заподіяного збитку та здійснити виплату страхового відшкодування.

Виходячи з положень Закону, потерпілим має відшкодовуватися завдана в результаті ДТП шкода, яка повинна розраховуватися станом на дату ДТП, а не в результаті інфляційних процесів та збільшення курсу валют, що відбуваються та відбувалися в економіці держави. На виконання ухвали суду судовим експертом Шаповаловим В.І. було складено висновок 335С від 27.07.2017р., який не може бути врахований, оскільки всі розрахунки, незважаючи на дату пошкодження автомобіля здійснено станом на липень 2017 року, майже через шість років після пошкодження. За висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.04.2015р. (справа №6-1553св15) згідно з п.32 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Виходячи з позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і пальних справ розмір страхового відшкодування має розраховуватися станом (на дату) на момент заподіяння збитків, тому висновок № 335С від 27.07.2017р. складений в липні 2017 року, не відповідає, окрім вимог ст. 22, 29 Закону, таким вимогам, і не може братися до уваги.

Відповідно до результатів судової автотоварознавчої експертизи № 335С від 27.07.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fiesta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 135508,35 грн. (ремонтна калькуляція), вартість матеріального збитку станом на дату проведення експертизи складає 128 438,40 грн., вартість автомобіля в пошкодженому вигляді в стані після ДТП становить 45 992,35 грн.

Під матеріальним збитком виходячи з висновку №335С від 27.07.2017р. вбачається вартість самого автомобіля НОМЕР_6, в не пошкодженому, на дату експертизи, стані. Виходячи з результатів судової експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_7, (135 508,35 грн.) перевищує його вартість, як на дату ДТП (72401,84 грн., п. 1.3.2 висновку), так і на дату проведення експертизи (128 438,40 грн., п. 1.3.1 висновку).

Не погоджуючись з результатами зазначеного висновку АТ «СК «АХА Страхування» звернулося з заявкою про складення аналогічного висновку станом на дату ДТП 18 листопада 2011року і відповідно до результатів висновку № 210/18 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 станом на дату ДТП становить 75 240,92 грн., ринкова вартість автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 в непошкодженому вигляді станом на дату ДТП становить 75 240,92 грн., а ринкова вартість автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 в пошкодженому вигляді станом на дату ДТП не визначається. Утилізаційна вартість автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 становить 52 400,00 грн. Крім того, відповідно до ремонтної калькуляції, яка є додатком до висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 складає 75 416,73 грн. Виходячи з результатів висновку № 210/18, підсумки якого відповідають положенням Закону оскільки розраховано вартість саме на дату пошкодження автомобіля Ford Fiesta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість його відновлювального ремонту (75 416,73 грн.) перевищує його вартість на дату ДТП (75 240,92 грн.) і тому виходячи з положеньп. 30.1 ст. 30 Закону, він є фізично знищеним.

Положеннями п. 30.1. ст.30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром; оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Результати судової автотоварознавчої експертизи (висновок № 335С від 27.07.2017р.) свідчать про фізичне знищення автомобіля Ford Fiesta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. В свою чергу, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст.30 Закону). Розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі висновку № 335С від 27.07.2017р., відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону, виглядає наступним чином: 72 401,84 грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 45 992,35 грн. (вартість ТЗ після ДТП) - 1000 грн. франшиза) = 25 409,49 грн. Розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі результатів висновку №210/18 складає: 75240,92 грн. (вартість до ДТП) - 52400,00 (вартість ТЗ після ДТП) - 1000грн. (франшиза) = 21840,92 грн.

Враховуючи наведене вище, в разі не врахування заперечень Відповідача, ігнорування пропуску позовної давності Позивачем, та прийняття прийнятя рішення про задоволення вимог Позивача, розмір стягненої суми страхового відшкодування не може перевищувати 21840,92 грн.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За ст.1 Закону України «Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, однак жодного документу який би підтвердив їх обгрунтованість, та те, що ОСОБА_1 в розумінні ЦПК України, є особою яка має право надавати правову допомогу не надано.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Майнове право Позивача було порушено 18.11.2011р., коли в нього й виникло право на отримання страхового відшкодування та на звернення до суду за захистом своїх прав в судовому порядку, а не в квітні 2016 року, як помилково дійшов висновку ОСОБА_3 Із заявою повідомленням Позивач звернувся до Відповідача лише 28.03.2012р., тобто через 4 місяці після ДТП, при цьому передбаченої ст.35 Закону заяви у визначений строк Позивач не надав. Тому строк на звернення до суду в Позивача закінчився 17.11.2014р., коли сплив строк позовної давності. Таким чином, зважаючи на те, що Позивач із позовом про стягнення страхового відшкодування до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся лише 09.06.2016р., тобто майже через п'ять років з моменту виникнення у нього права на зверенння до суду та початку перебігу строку загальної позовної давності на підставі ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України заявляє про сплив позовної давності на звернення ОСОБА_3 за захистом своїх порушених 18.11.2011р. майнових прав, у в зв'язку з чим просить застосувати строки загальної позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Ухвалами Ленінського районного суду м.Харкова від 02.07.2016р. та від 23.11.2017р. призначено судово-товарознавчу експертизу.

Суд, вислухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відносини з відшкодування шкоди урегульовано зокрема, главою 67 ЦК України, Законом України від 01.07.2004р.№1961 -ІV«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових із страхувальників.

За ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Положеннями п.22.1. ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

Згідно ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, дотру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За п.30.1 ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 331.1. Закону Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

За п.33.1.4. ст.33 Закону водій невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.33.3. Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до п.п. 34.2., 34.3. Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

За п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються документи передбачені п. 35.2. зазначеної статті.

Згідно п.36.1. ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

За абзацом 1 п. 36.2 ст. 36 Закону якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст.ст.3,22,29,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що для здійснення виплати страхового відшкодування необхідно провести оцінку вартості заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу, яка здійснюється на підставі та після безпосереднього огляду пошкодженого майна.

Пунктом 37.1. ст.37 Закону передбачені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) а саме: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. За п.37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування згідно пункту 9 статті 7 Закону України „Про страхування".

Пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлює обов'язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За ч.5 ст.989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Судом встановлено наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

АТ «СК «АХА Страхування» та МПП «Азія» 21 лютого 2011 р. уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АА 2653522), яким було застраховано автомобіль НОМЕР_8. (т.1 а.с.6,7)

Згідно довідки відділу Державтоінспекції з обслуговування міста Харкова та АТІ без зазначення дати та №, виданої на ім'я ОСОБА_5, 18 листопада 2011р. о 21 год. 45 хв. в м. Харкові на перехресті вулиць Полтавський шлях - Червоноармійська внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження: передньої та задньої дверцяти, передньо-заднього крила, передньо-заднього бамперу, задньої лівої блок фари, диска з правої сторони. (т.1 а.с.14)

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2012р. водія ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та підвергнуто адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. Як вбачається з зазначеної постанови суду 18 листопада 2011р. приблизно о 21 год. 45 хв. ОСОБА_4 керуючі автомобілем НОМЕР_1 рухаючись по вул. Червоноармійська на перехресті з вул. Полтавський шлях у в м. Харкові при зміні напрямку руху в порушення п.10.1 ПДР України не впевнився в безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 (т.1 а.с.15)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 виданого РЕВ МВ №1 ДАЇ ГУМВСУ в Х/О від 07.10.2006р. власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_3. (т.1 а.с.12)

Як вбачається з заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ ОСОБА_3 28.03.2012 р. звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» про настання події ДТП 18.11.2011р. і вказана заява була в цей же день зареєстрована представником страхувальника Меркуловим О.Ю. (т.1 а.с.8,9)

АТ «СК «АХА Страхування» на адресу ОСОБА_3 26.09.2012р. направило лист №6510/26 ЦВ в якому повідомило про розгляд звіту автотоварознавця №77 від 17.02.2011р. складеного філією ЗАТ Український центр післяаварійного захисту «Експертсервіс» стосовно визначення вартості матеріального збитку власнику автомобіля НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яка сталася 18.11.2011р. за участю автомобіля НОМЕР_1. При цьому зазначило, що цивільно-правова відповідальність водія, який під час ДТП керував автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_4 застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу № АА/2653522 від 21.02.2011р. відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст.22.1 Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для підтвердження розміру збитків власнику автомобіля НОМЕР_3 було надано вищевказаний звіт №77 від 17.02.2011р. за яким вартість матеріального збитку склала 58 671, 05 грн. Однак зазначений звіт не відповідає Методиці та не може бути прийнятий для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та розрахунку суми страхового відшкодування, оскільки оцінювачем Єфімовою О.О. не було прийнято до уваги наявність на зазначеному автомобілі слідів відновлювального ремонту задньої лівої боковини, який зафіксований на фото. Зазначене привело до некоректного визначення ринкової вартості ТЗ, вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля, а саме не застосування при розрахунку коефіцієнту фізичного зносу. Оцінювач відповідно до р.8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних засобів від 24.11.2003р. №142/2092. Оскільки ТЗ мав сліди відновлювального ремонту складової частини кузова при розрахунку розміру матеріального збитку, завданого власнику ТЗ оцінювачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та фарбування деталей правої сторони ТЗ до яких будуть застосовуватись ремонтні роботи. Просили надати висновок автотоварознавчого дослідження з врахуванням виявлених зауважень, або надати пошкоджений ТЗ представнику страховика для проведення автотоварознавчого дослідження. (т.1 а.с.57,58)

За рецензією №9146 ХНІДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса від 04.10.2012р. за зверненням АТ «СК «АХА Страхування» до звіту №77/іс оцінювача ЗАТ Український центр післяаварійного захисту «Експертсервіс» Єфімової О.О. складеного 17.02.2012р. маються наступні зауваження: 1) відповідно п.7.39 «Методики..», якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або врони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформацій зазначення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) підлягає розрахунку. Згідно додатку до звіту №77/іс (фото таблиць) панель зовнішня боковини лівої має сліди відновлювального ремонту з нанесенням шару шпаклівки, отже в даному випадку, вартість складників, що підлягають заміні при ремонті повинна враховувати коефіцієнт фізичного зносу. Дана невідповідність суттєво впливає на висновки; 2) не вірно визначена ринкова вартість автомобіля, для розрахунків було вибрано ціну автомобіля «Ford Fiesta V 1.3і 5dr (JH1) Ghia 5 МТ» (8820 S USD), та не було враховано попередні відновлення кузова автомобіля (Дз); 3) не вірно визначено строк експлуатації автомобіля (5.92 років), згідно даним VIN - коду (6Б) автомобілі було виготовлено в вересні 2006р., отже строк експлуатації складає 5,25 року. Згідно національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт №77/іс від 17.02.2011р. не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний. (т.1 а.с. 63-65)

24.10.2012р. АТ «СК «АХА Страхування» на адресу ОСОБА_3 направило лист №7152/26 ЦВ в якому додатково зазначило, що відповідно до рецензії ХНІДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса №9146 від 04.10.2012р. згідно національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт №77 від 17.02.2011р. не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний. Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією ТЗ з місця ДТП до місця проживання власника чи законного користувача ТЗ, який керував ТЗ у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п.331.1. ст.33 Закону «Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до ДТП зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні обставин ДТП, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб.» З метою встановлення обсягу пошкоджень, розміру завданого в наслідок ДТП збитку та розрахунку суми страхового відшкодування просили звернутися до СК з метою погодження часу проведення огляду пошкодженого автомобіля, а у разі відновлення ТЗ надати документи, що підтверджують розмір завданого збитку. (т.1 а.с.59,60)

Також, на адресу ОСОБА_3 АТ «СК «АХА Страхування» направило лист від 19.08.2013р. №4558/26 ЦВ в якому по зверненню позивача від 22.07.2017р. та матеріалів справи стосовно пошкодження автомобіля НОМЕР_3 внаслідок ДТП від 18.11.2011р. (забезпечений транспортний засіб Iveco д.н. НОМЕР_9, Поліс № АА/2653522 від 21.02.2011р., Страхувальник МПП «Азія») повідомило, що порядок та умови виплати страхового відшкодування за полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Листом вих.№7152/26 ЦВ було повідомлено про необхідність надати Страховику відновлений ТЗ на огляд та документи, що підтверджують оплату послуг СТО та розмір завданого збитку (у випадку здійснення відновлювальних робіт) однак станом пошкоджений транспортний засіб не надавався до Страхової компанії. В зверненні від 22.07.2017р. надані фотографії з місця ДТП з зазначенням, що здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_3 і мається прохання відшкодувати суму матеріального збитку, однак жодного документу, що підтверджує оплату, перелік відновлювальних робіт та розмір завданого збитку не надано. У зв'язку з чим, з метою встановлення обсягу пошкоджень, розміру завданого внаслідок ДТП збитку та розрахунку страхового відшкодування СК повторно просила надати документи, що підтверджують факт відновлювального ремонту, перелік робіт і матеріалів, а також відновлений автомобіль на огляд. (т.1 а.с. 61)

Згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи по матеріалах справи №642/3518/16-ц від 21.07.2017р. вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_3 в наслідок ДТП 18.11.2011р. на час експертного висновку складає 128438 грн. 40 коп. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складених частин, які підлягають заміні автомобіля НОМЕР_3 на час експертного висновку складає 82446 грн. 05 коп. Вартість автомобіля НОМЕР_3 в пошкодженому стані в наслідок ДТП 18.11.2011р. на час експертного висновку складає 45992 грн. 35 коп. (т.1 а.с.158-171)

Відповідно до результатів висновку експерта № 210/18 судової автотоварознавчої експертизи від 06.06.2018р. станом на дату ДТП - 18.11.2011р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 становить 75 240,92 грн., ринкова вартість автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 в непошкодженому вигляді - 75 240,92 грн., а ринкова вартість автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 в пошкодженому вигляді не визначається, утилізаційна вартість автомобіля становить 52400,00 грн.

Як вбачається з ремонтної калькуляції, яка є додатком до висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 75 416,73 грн. що перевищує його вартість на дату ДТП - 75 240,92 грн.(т.2 а.с.44-66)

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст.267 ЦК України)

Частиною 1 ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати, або настання події, з якою пов'язаний його початок.

Певний період часу, початок якого визначений календарною датою, або подією, починається з наступного дня після вказаної дати, або дня події, які, в свою чергу до цього строку не включаються.

Частинами першої і п'ятої ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність, відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 ЦК України.

Строк, як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Виходячи зі змісту ст.ст.257, 267 ЦК України, їх положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що у позивача не має суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалося чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України, строк обчислюваний роками спливає у відповідні місяці і число останнього року цього строку.

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами обчислюється з 26.09.2012р. і закінчується 25.09.2015р.

При цьому суд бере до уваги, що відсутність рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування не може вважатися підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення таких виплат, оскільки останнє свідчить про зловживання страховиком своїми правами, та має на меті навмисне затягування строків виконання зобов'язань, тобто зміст листів страховика від 26.09.2012р., 24.10.2012р. 19.08.2013р. є фактичною відмовою у виплаті страхового відшкодування.

У зв'язку з тим, що строк позовної давності закінчився 25.09.2015р., а позивач звернувся до суду з позовом 09.06.2016р. в задоволенні позову належить відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 141, 211, 259, 263, 264, 273 ЦПК України ст. ст. 254, 256, 257, 260, 267, 979, 988-991, 999 ЦК України, ст.ст.3, 6, 9, 22, 28-30, 33-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.10.2018р.

Суддя Л.Г. Проценко