Справа № 289/959/18
Номер провадження 2/289/646/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання - Галькевич Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження та арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зняти заборони на відчуження земельних ділянок площею 1,0734 га та площею 0,25 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, накладені згідно ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.11.2008, зареєстровані в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №8238616, № 8238730 та зняти арешт на земельну ділянку площею 1,3234 га за адресою: АДРЕСА_1, який був накладений на підставі постанови б/н від 24.11.2009 слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Шепель М.В., який зареєстрований в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 9409729.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,3234 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, але при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, стало відомо, що на земельні ділянки площею 1,0734 га та площею 0,25 га, які розташовані по АДРЕСА_1, накладено заборону на відчуження на підставі ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.11.2008. Згідно ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.10.2009 у справі № 2-76)09, в межах якої було накладено заборону на земельні ділянки належні позивачу, закрито провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Окрім того, накладено арешт на земельну ділянку площею 1,3234 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі постанови про накладення заборони на відчуження майна б/н від 24.11.2009 слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Шепелем М.В..

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що на даний час ніяких стягнень з нього не проводилось і не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення коштів також не існує, боржником не являється.

Ухвалою суду від 08.06.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що всі поштові відправлення, направлені відповідачу за адресою її місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, на веб-сайті «Судова влада» суду було розміщено оголошення про відкриття провадження у даній справі, і роз'яснено відповідачу право на заявлення відповідних клопотань.

Відповідачем у визначені строки, відзиву на позовну заяву подано не було.

Ч. 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 належить земельна ділянка площею 1,3234 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для іншої комерційної діяльності, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно копії Свідоцтва про право власності від 09.06.2010, яке видане на підставі рішення виконкому Забілоцької сільської ради від 07.06.2010 за № 49, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автозаправний комплекс, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Як вбачається з копії ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.11.2008 у справі № 2- )08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання довіреностей та договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу - Малежика Д.А. та приватного нотаріуса Радомишльського нотаріального округу - Бойка В.М., накладено заборону на відчуження земельних ділянок розмірами: 1,0734 га та розміром 0,25 га, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до копії ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.10.2009 у справі № 2- 76)09, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання довіреностей та договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу - Малежика Д.А. та приватного нотаріуса Радомишльського нотаріального округу - Бойка В.М. закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову (а.с.12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 29.03.2018 № 118945543, на земельну ділянку площею 1,0734 га, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 8238616, зареєстровано 27.11.2008 реєстратором: Радомишльська державна нотаріальна контора на підставі ухвали, № 2- )08, 20.11.2008; на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 8238730, зареєстровано 27.11.2008 реєстратором: Радомишльська державна нотаріальна контора на підставі ухвали, № 2- )08, 20.11.2008 (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, в силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" визначено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Практика Європейського суду з прав людини зазначає, що судам слід надавати оцінку кожному випадку конкретного втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, яке би відповідало приписам статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання в право власності законним (тобто чи передбачений такий захід національним законодавством); чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є втручання в право власності пропорційним переслідуваним цілям (тобто чи забезпечено справедливу рівновагу між інтересами суспільства та інтересами особи, яка страждає від такого втручання). Саме ствердні відповіді на запитання за вищенаведеними критеріями вказують на виправданість втручання, а якщо ж при втручанні в право власності не дотримано якогось із цих критеріїв, за позицією Європейського суду з прав людини, такий захід порушує гарантії за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Разом з цим, судом установлено, що арешт на земельну ділянку позивача площею 1,3234 га, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1., реєстраційний номер обтяження 9409729, зареєстровано 11.01.2010 реєстратором Житомирська філія ДП «Інформаційний центр» на підставі постанови про накладення заборони на відчуження майна, б/н, 24.11.2009, Слідче управління ГУМВС України в м. Києві, слідчий Шепель М.В. (а.с.10-11).

Згідно відповіді СУ ГУ НП у м. Києві від 10.04.2018 № 129аз/125/23//2-18, у Головному управлінні відсутні бази даних щодо обліку таких процесуальних рішень слідчих як заборона на відчуження нерухомого майна. Територіальні підрозділи ГУ МВС України в м. Києві ліквідовано, а ГУНП у м. Києві не є волоцільцем матеріалів кримінальних справ розслідуваних слідчими підрозділами МВС України (а.с.15).

Отже, арешт на земельну ділянку позивача був накладений слідчим у період, коли був чинним Кримінальний процесуальний Кодекс України 1960 року, тому до повноважень саме слідчого входить скасування арешту з майна ОСОБА_1, оскільки за змістом п. 9 розділу XI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012, арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

За таких обставин питання зняття (скасування) арешту з майна позивача, накладеного в межах кримінальної справи, повинно вирішуватись в порядку, що діяв до набрання чинності новим КПК України, тобто в порядку КПК України від 1960 року і відноситься до компетенції слідчого, який його накладав, тому позивачу потрібно звертатися за вирішенням цього питання до ГУ НП у м. Києві.

Отже, судом установлено, що законом визначений інший порядок зняття (скасування) арешту з такого майна і це питання повинно вирішуватись в порядку, визначеному КПК України 1960 року, а законодавство про захист права власності позивача не поширюється на ці відносини, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2.) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3) про зняття заборони відчуження та арешту з майна - задовольнити частково.

Скасувати заборону на відчуження земельної ділянки площею 1,0734 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладену згідно ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.11.2008, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8238616.

Скасувати заборону на відчуження земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладену згідно ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.11.2008, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8238730.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)