У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2018 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

25 серпня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Судом вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 561,13 шв. франків, суму дострокового стягнення кредиту у розмірі 54 108,78 шв. франків, заборгованість за відсотками у розмірі 5 627,39 шв. франків., суму заборгованості за підвищеними відсотками у розмірі 81,96 шв. франків, та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн.».

03 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, яка не була повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, що позбавило можливості подати письмові заперечення на позов та надати докази на спростування заявлених позовних вимог, також наголосила, на тому, що 08 серпня 2018 року, вона дізналася про ухвалення заочного рішення від ОСОБА_3, позичальника за кредитним договором, за виконання зобов'язань якого вона поручилася перед позивачем. Копію заочного рішення не отримувала, відповідач випадково дізналася про існування судового рішення, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення коштів, після чого ознайомилася з матеріалами справи в приміщенні суду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 роки, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилом ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається з наявних у матеріалах цивільної справи доказів, копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, 01.07.2015 року було отримало ОСОБА_1 особисто, про що свідчить її осотистий підпис поставлений на зворотньому повідомленні.

Відповідно до положень ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно ч. 2 ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов'язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1. про поновлення строків для подання заяви про розгляд заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року, у зв'язку з пропуском відповідачем строків для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутністю належних доказів, які мали підтвердити той факт, що відповідач несвоєчасно отримала копію заочного рішення, а сам факт ознайомлення відповідача з матеріалами цивільної справи не може слугувати беззаперечним доказом того, що відповідач не був обізнаний про розгляд цивільної справи та ухвалення судового рішення, де стороною цивільного процесу виступав відповідач.

Враховуючи та керуючись ст.ст. 126, 127, 131, 284-287, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для оскарження заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: