Ухвала

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/10458/18

провадження № 61-43031 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Яцька Рустама Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року про забезпечення позову та на постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом та подав заву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року в складі судді Кондратенко О. О., залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 липня 2018 року в складі колегії суддів Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., заяву задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,6 м2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7, та заборонено її відчуження.

Суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд виходив із того, що накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки, не порушує права іпотекодержателя.

22 серпня 2018 року адвокат Яцько Р. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив скасувати їх, оскільки накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці, порушує права іпотекодержателя.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Апеляційний суд установив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року заяву ОСОБА_6 задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,6 м2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7, та заборонено її відчуження.

У червні 2018 року адвокат Яцько Р. М., який діє в інтересах ОСОБА_5 як особи, яка не бере участі в справі, але суд вирішив питання про її права, подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову в даній справі та вказував, що на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 перед ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 27 серпня 2015 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір від 27 серпня 2015 року. Відповідно до підпункту 2.1.1. предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1 а тому просив скасувати ухвалу Шевченківського суду м. Києва від 30 березня 2018 року про накладення арешту на вказану квартиру.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суди встановили, що ОСОБА_6, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути зі ОСОБА_7 на його користь грошові кошти в розмірі 1 100 000 грн за договором позики.

Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що ОСОБА_7 як власник квартири АДРЕСА_1 має об'єктивну можливість вчинити дії, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, а вибраний спосіб забезпечення позову є співмірним до заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відстуність правових підстав для скасування ухвали, оскільки застосування в цій справі заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки, не порушує прав іпотекодержателя.

Підстави вважати, що апеляційний суд при розгляді даної заяви допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішенням.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстнації норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Яцька Рустама Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року та на постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат