Справа № 159/2316/18
Провадження № 2/159/780/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

за участю секретаря Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню і скасування виконавчого напису, з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Ковельського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області, -

в с т а н о в и в :

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню і скасування виконавчого напису, з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Ковельського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням строків позовної давності щодо заявлених вимог, а самі вимоги не є безспірними. Окрім цього, позивач вказує, що відповідачПАТ КБ "ПриватБанк" знав, що по кредитному договору №278/К було раніше постановлено два судових рішення про стягнення боргу за якими було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, а тому в силу ст.61 Конституції України Банк не мав права звертатись до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про вчинення оспорюваного виконавчого напису, який у свою чергу, не перевірив наявність судових рішень та відкритих виконавчих проваджень, чим грубо порушив приписи ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що є самостійною безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таких що не підлягає виконанню.

З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за номером 24211 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 19842,33 доларів США (що за курсом НБУ складає 518678,51 гривень) та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1800 гривень.

Ухвалою судді від 18 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.06.2018 року, яке було відкладено на 09.08.2018 року. Одночасно, відповідачам було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.08.2018 року.

13 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

15 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

09 липня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшли відповіді на відзиви обох відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. З доводами відповідачів, наведеними і відзивах на позов не погоджується з підстав зазначених у його відповідях на відзиви.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, у письмовому відзиві від 13.06.2018 року не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису сума заборгованості була безспірна і у нотаріуса були всі законні підстави видати виконавчий напис. Просить відмовити в позові та розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не зявився, подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю прибути у судове засідання по причині зайнятості у розгляді іншої справи. Заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Ковельського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 серпня 2017 року звернувся до третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису по стягненню заборгованості із позивача ОСОБА_1 у загальному розмірі 19842,33 долари США (що за курсом НБУ складає 518678,51 гривень).

Вказана заява була зареєстрована нотаріусом 18 грудня 2017 року. До заяви були додані:

1) оригінал і копія договору про надання банківських послуг (анкета-заява позичальника);

2) виписка з рахунку боржника про заборгованість;

3) копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором;

4) підтвердження надсилання вимоги про усунення порушень кредитного договору.

Будь-яких інших документів нотаріусу банком не надавалося.

За результатом розгляду вказаних документів, нотаріус видав банку виконавчий напис від 18 грудня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №24211, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19842,33 долари США (що за курсом НБУ складає 518678,51 гривень) з урахуванням:

1) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3231,04 доларів США;

2) заборгованість за відсотками у розмірі 7985,74 доларів США;

3) заборгованість з пені у розмірі 7671,57 доларів США;

4) заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,56 доларів США;

5) заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 944,42 долари США.

Зазначив, що строк за який проводиться стягнення 3740 днів, а саме з 14.03.2007 року по 09.06.2017 року.

Надаючи правову оцінку вказаному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У розглядуваному випадку судом встановлено, що вимоги банку, за яким був виданий виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 14 березня 2007 року, що підтверджується наданим банком розрахунком, і що слідує із змісту самого виконавчого напису. Натомість виконавчий напис був виданий 18 грудня 2017 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений у ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Банк та позичальник встановили у п.6.8 підписаного кредитного договору збільшений строк позовної давності до основної суми боргу, відсотків, винагороди, неустойки - пені, штрафів строком на 5 років.

При цьому до заяви про видачу виконавчого напису не було додано письмових доказів переривання строку позовної давності, наприклад за фактом звернення до суду, чи вчинення відповідачем особистих дій які підтверджують визнання боргу, а тому у нотаріуса були відсутні правові підстави на власний розсуд обчислювати строк позовної давності поза загальних правил його обчислення.

З оспорюваного виконавчого напису та відзиву відповідача ОСОБА_2 на позов не зрозуміло, чи зясовував нотаріус питання щодо переривання строку позовної давності, а відтак, не встановивши цих обставин у нотаріуса були відсутні правові підстави для висновку про переривання строку позовної давності.

Крім того, судом установлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 18.11.2009 року по справі №2-1417-09 задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1В про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором №278/К від 14.03.2007 року та у звязку із зміною позивачем позовних вимог судом було стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за вищезгаданим кредитним договором в сумі 30801,56 грн та судового збору в сумі 576,02 грн. Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Окрім цього, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 14.05.2013 року по справі №159/1746/13-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1В, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №278/К від 14.03.2007 року в сумі 75145,50 грн та судового збору в сумі 751,45 грн в рівних долях. Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

За таких обставин, суд зазначає, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 18.12.2017 року існувало таке, що набрало законної сили рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2009 року та від 14.05.2013 року, якими вже було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №278/К від 14.03.2007 року, а тому вимоги банку щодо повторного стягнення зазначених сум були неправомірними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 18.12.2017 року з ОСОБА_1 фактично стягнуто удруге заборгованість за кредитом, відсотками та пенею, а тому суд приходить до висновку про відсутність безспірності та неправомірність вимог стягувача що повторного стягнення заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки судом встановлено, що вимоги за якими був виданий виконавчий напис ґрунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом пяти років до дня видачі виконавчого напису, враховуючи, що банком не було надано нотаріусу беззаперечних доказів переривання строку позовної давності, суд вважає, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, крім того, судом встановлена також неправомірність вимог стягувача відповідача щодо повторного стягнення заборгованості, яка вже була стягнена з позивача рішеннями Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2009 року та від 14.05.2013 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь позивача судові витрати повязані із сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 89, 102, 110, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за номером 24211 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 19842,33 доларів США (що за курсом НБУ складає 518678,51 гривень) та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1800 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючаОСОБА_4