Справа №: 343/2074/17
Провадження №: 2/0343/840/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря - Шикор Г. В.,

представника позивачки - адвоката Оленин О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Малотур'янська сільська рада, про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні дорогою загального користування по АДРЕСА_1, яка проходить між їхніми домогосподарствами, звільнивши дорогу загального користування по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевого гаража, а також стягнути з відповідачки на її користь витрати по оплаті судового збору та з надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 0,08 га, по АДРЕСА_1. Заїзд до її господарства здійснюється з дороги загального користування з АДРЕСА_1. Згідно з Генеральним планом с. Мала Тур'я ширина дороги загального користування по АДРЕСА_1 становить 6 метрів. Навпроти її домогосподарства через дорогу загального користування знаходиться домогосподарство відповідачки, якому присвоєна адреса: АДРЕСА_2. Незважаючи на це, відповідачка самовільно влаштувала заїзд до своєї присадиби зі сторони АДРЕСА_1. Крім того, на частині дороги загального користування по АДРЕСА_1 навпроти її житлового будинку самовільно без будь-яких дозвільних документів ОСОБА_3 встановила металевий гараж та перекрила рух транспорту по вулиці. Внаслідок вказаних дій вона позбавлена можливості вільно користуватися дорогою загального користування по АДРЕСА_1 та вільного проїзду до свого домогосподарства. Факт, що встановленням відповідачкою металевого гаража на проїжджій частині дороги, чиняться їй перешкоди в користуванні дорогою, підтверджується актом від 17.10.2017 р., який затверджений на сесії Малотур'янської сільської ради 20.10.2017 р. Вказаним актом відповідачку зобов'язано прибрати металеву конструкцію з проїжджої частини дороги, а рішенням сесій сільської ради відмовлено в наданні дозволу щодо встанолвення гаража по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Оленин О.Ф. позов підтримали та просили його задовольнити. При цьому, просили не стягувати з відповідачки витрати на правничу допомогу. Додатково позивачка пояснила, що її домоволодіння знаходиться навпроти будинковолодіння відповідачки. Між ними проходить АДРЕСА_1. З вказаної вулиці пролягає заїзд до її житлового будинку, натомість по документах заїзд до господарства відповідачки має пролягати з АДРЕСА_2. Однак, відповідачка облаштувала заїзд до свого будинку з АДРЕСА_1, біля якого на дорозі загального користування встановила металевий гараж. Встановленням вказаної споруди на дорозі ОСОБА_3 створила їй перешкоди у користуванні дорогою загального користування, так як вона позбавлена можливості в повній мірі користуватися дорогою загального користування, а через свій заїзд - забезпечити в'їзд великогабаритного транспорту до її господарства.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що вона дійсно встановила гараж, частина якого стоїть на фосі, частина - на так званій дорозі. Однак, ця дорога тільки формально вважається дорогою загального користування, хоча фактично є тупіковою заїзною дорогою. Тільки близько 1 метра гаража розміщено напроти хати позивачки, тому він не може чинити їй перешокди у користуванні дорогою, оскільки не перекриває їй заїзд до домоволодіння. Більше того, він є тимчасовою спорудою, яку вона згодна забрати після того, як сільська рада виділить їй земельну ділянку для його розміщення. Вона не встановлювала гараж на земельній ділянці позивачки, тому не розуміє, чому остання вимагає знести його. Сільська рада дійсно зобов'язувала її забрати гараж, однак не виділила їй земельної ділянки для його розміщення, тому гараж і досі стоїть на спірному місці.

Представник третьої особи - Малотур'янської сільської ради в особі її голови Кузеляк Л.Л. в судовому засіданні позов визнала, вказавши, що відповідачка дійсно встановила гараж на проїжджій частині дороги загального користування, яка передбачена генеральним планом с. Мала Тур'я, затвердженим у 2012 році. Вказана дорога проходить повз господарства сторін та веде до земельних ділянок інших осіб. Невикористання її в повній мірі, не є свідченням того, що її не має. Металевий гараж можна встановлювати без дозволу сільської ради тільки на належній особі земельній ділянці, в протилежному випадку - потрібно отримати дозвіл. Сільська рада такого дозволу ні відповідачці, ні її сину не надавала, натомість зобов'язувала ОСОБА_3 призупинити встановлення та демонтувати гараж, виносила попередження, однак остання все ж таки встановила гараж. Законодавчі акти забороняють встановлювати будь-якій споруди на дорозі загального користування, оскільки таке встановлення перешкоджатиме її використанню, проїзду спецтехніки тощо.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16826328 від 28.11.2017 р., ОСОБА_2 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Як підтвердила в судовому засіданні представник Малотур'янської сільської ради, позивачка ОСОБА_2 здійснила забудову земельної ділянки саме по АДРЕСА_1, яка до проголошення незалежності України іменувалася вул. 8-го березня, що підтверджується також копією будівельного паспорта (а.с. 8, 15-17).

В судовому засіданні встановлено, що домогосподарство відповідачки ОСОБА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_2, про що свідчать копії документації на будівництво житлового будинку (а.с. 35-40) та технічної документації із землеустрою (а.с. 50-54), розташоване навпроти будиноковлодіння позивачки, що підтвердили учасники судового розгляду.

Згідно копії акту від 08 серпня 2017 року, затвердженого рішенням Малотур'янської сільської ради № 345-13/17 від 20 жовтня 2017 року, комісія сільської ради встановила, що між ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно генплану є проїздна дорога шириною 6 метрів. На цій проїздній дорозі ОСОБА_3 підготовляла земельну ділянку для встановлення металевого гаража, однак дозволу на проведення робіт у неї нема. Комісія зобов'язала ОСОБА_3 призупинити всі роботи та звернутись із заявою на сесію сільської ради (а.с. 11-12).

Як вбачається з акту від 17 жовтня 2017 року, який затверджений рішенням Малотур'янської сільської ради № 347-13/17 від 20 жовтня 2017 року, адміністративна комісія встановила, що на дорозі по АДРЕСА_1 між домогосподарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 остання розмістила металеву конструкцію типу гаража (металевого), що перешкоджає вільному проїзду по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 рекомендовано прибрати металеву конструкцію з проїзної дороги, попереджено про неможливість встановлення гаражу на дорозі загального користування та про настання відповідальності за ст. 53, 53-1 КУпАП (а.с. 9-10).

Рішенням № 348-13/17 "Про самовільне встановлення металевого гаража гр. ОСОБА_3 по АДРЕСА_1" від 20 жовтня 2017 року Малотур'янська сільська рада вирішила відмовити ОСОБА_3 в наданні дозволу щодо встанолвення металічного гаража по АДРЕСА_1 напроти домогосподарства ОСОБА_2 Зобов'язано ОСОБА_3 в десятиденний термін демонтувати металевий гараж з проїжджої частини дороги по АДРЕСА_1, рекомендовано встановити його на власному подвір'ї та зробти заїзд до житлового будинку з АДРЕСА_2 (а.с. 14).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідачка встановила гараж на земельній ділянці сільської ради, оскільки їй терміново потрібно було його забрати з м. Долина. При цьому, вона не зайняла багато дороги. Вважає, що таке розміщення гаражу не повинно заважати позивачці, оскільки він розташований біля подвір'я ОСОБА_3 і за ним іде тупік: городи, сади. Якщо на місці встановлення гаражу буде прокладатись дорога, відповідчка його забере, однак на даний час він може там знаходитися і далі.

З вищевказаного суд встановив, що відповідачка ОСОБА_3 встановила металевий гараж на дорозі загального користування по АДРЕСА_1, який розташований навпроти домогосподарства позивачки. Вказане також підтверджуєтся відповідними фотосвітлинами (а.с. 46-49). Незаконне встановлення гаража створює останній перешкоди у користуванні дорогою загального користування, ускладнюючи проїзд до її господарства, зокрема великогабаритного транспорту. Таким чином, в судовому засіданні підтвердився факт, що має місце порушення суб'єктивних прав позивачки, оскільки вона позбавлена можливості в повній мірі користуватися дорогою загального користування.

При цьому суд критично ставиться до тверджень відповідачки про те, що встановлення гаража зумовлене тим, що сільська рада не виділяє їй земельну дялінку для його встановлення, оскільки ненадання земельної ділянки не може служити підставою для встанолення будь-яких конструкцій без дозвільних документів на дорозі загального користування. Твердження ж відповідачки про те, що дорога, на якій вона встановила гараж, не є проїзною спростовуються твердженнями сільського голови Малотур'янської сілської ради, яка вказує на те, що дорога передбачена Генеральним планом с. Мала Тур'я, вона є проїздною і веде до господарств інших осіб, викопіюванням з Генерального плану с. Мала Тур'я (а.с. 13, 37), на якому між господарствами сторін позначена проїзна дорога, та світлокопією плану відведення земельної ділянки під будівництво житлового будинку гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (а.с. 17), згідно якого ОСОБА_2 надано земельну ділянку для здійснення будівництва по АДРЕСА_1, яка, як встановлено в судовому засіданні, перейменована на АДРЕСА_1, саме з цієї вулиці передбачено заїзд до господарства позивачки.

Враховуючи те, що відповідачка не має жодних прав на земельну ділянку, по якій проходить дорога загального користування та яка віднесена до земель комунальної власності, на якій вона поставила гараж, позбавляючи позивачку можливості безперешкодного користування дорогою загального значення, в тому числі заїздом до свого домоволодіння, тому ОСОБА_3 слід зобов'язати усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні дорогою загального користування по АДРЕСА_1, яка проходить між їхніми домогосподарствами, звільнивши дорогу загального користування по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевого гаража, а позов задовольнити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору (а.с. 41).

На підставі викладеного, ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 23, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 83, 95, 96, 125, 126, 152, 158 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні дорогою загального користування по АДРЕСА_1, яка проходить між їхніми домогосподарствами, звільнивши дорогу загального користування по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевого гаража.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави 640,00 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_2, жителька АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. ОСОБА_3, жителька АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 03 січня 2018 року.

Суддя: