КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Київ

Справа № 373/552/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/2484/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану через представника Литвиненко ОленуЛеонідівну, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Реви О.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11.02.2014 року у розмірі 106 519, 76 грн, яка складається з суми кредиту - 5767,71 грн., відсотків за користування кредитом - 90 965,67 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) -5048,56 грн.

В огрунтування позову позивач зазначав, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 11.02.2014 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк», через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач отримав кредит у розмірі 2 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та позивачем надано належні письмові докази, а саме розрахунок боргу та анкета - заява на 2-х аркушах, які підтверджують укладення кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів, яким суд не надав належної оцінки. Вважає, що суд допустив однобічність і неповноту судового розгляду. Відповідач не спростував факт укладення кредитного договору та розмір заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н у вигляді анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначено, що він ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання щодо надання відповідачу кредиту у розмірі, передбаченому Договором.

Відповідно до розділу 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови), затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію згідно умов договору.

Пунктом 2.1.1.5.6 цих Умов передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по договору, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку.

ДанимиУмовами передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 Умов банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем за договором № б/н від 11.02.2014, укладеного між сторонами, станом на 28.02.2018 року відбулося три погашення: 19.06.2014 року - 600 грн, 13.06.2014 року - 120 грн, 31.10.2014 року - 12, 18 грн. У цьому ж розрахунку вказано, що за період з 01.09.2014 року по 01.04.2015 року було збільшено розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості з 27,60 % до 32,40 %; за період з 01.04.2015 року по 28.02.2018 року включно розмір ставки становить 42 %.

За цим розрахунком заборгованість за кредитним договором від 11.02.2014 року, укладеного з ОСОБА_2 складає 5 767, 71 грн по тілу кредита, заборгованість по процентам - 90 965, 67 грн, заборгованість по комісії - 4 237,82 грн, заборгованість по судовим штрафам - 5 548 грн,56, що разом складає 106 519, 76 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови), затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 та розрахунок заборгованості.

Суд першої інстанції оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів та не вказують умови, на яких укладено кредитний договір. Будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки «Універсальна» чи будь - якої іншої картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 2 100 грн чи у сумі 5 767,71 грн, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) позивачем не надано.

Незважаючи на те, що анкета - заява підписана відповідачем, у ній не заповнені графи про те, яка банківська картка була оформлена, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки тощо. Графа «пам`ятку клієнта, яка містить Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування отримав і ознайомився з її змістом під підпис» не відмічена позначкою відповідача. Разом з тим, у заяві - анкеті вказано, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

Позивач у апеляційній скарзі вказує, що на підтвердження факту укладення договору з відповідачем було надано анкету - заяву на 2-х аркушах, проте у матеріалах справи міститься анкета-заява на 1-му аркуші та у позовній заяві не вказано, що позивачем надається до суду заява - анкета позичальника на 2- х аркушах. Відтак, позивачем не надано доказів видачі відповідачу картки та пам`ятки клієнта, а також відкриття будь - яких рахунків на ім`я відповідача.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Як вказувалося вище будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки будь - яких доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача , якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав. До того ж позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 767,71 грн та в той же час вказує, що відповідачу було надано кредит лише у розмірі 2 100 грн. Про те, що кредитний ліміт було збільшено позивач не вказує та не обгрунтовує свої позовні вимоги тими обставинами, що відповідачу було видано кредит у розмірі 5 767,71 грн. У складеному позивачем розрахунку вказано на те, що відсоткова ставка двічі була збільшена. Будь - яких доказів про те, що відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов банк проінформував відповідача про зміну ставки, надав відповідачу виписки про стан картрахунків (п.1.1.3.1.9 Умов), направляв вимогу про погашення заборгованості (п. 2.1.1.5.6 Умов) позивач також не надав.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав анкету-заяву на 2-х аркушах (що не відповідає дійсності та свідчить про те, що представник позивача навіть не ознайомився з матеріалами справи), витяг з Тарифів та Умов, а також розрахунок заборгованості та вважає, що зазначені докази є достатніми на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів і розміру заборгованості. Інших доводів апеляційна скарга не містить, будь - яких нових доказів із зазначенням поважності причини їх неподання до суду першої інстанції до апеляційної скарги не долучено.

Оскільки, як вказувалося вище, такі докази не підтверджують отримання кредиту відповідачем доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання апелянта на те, що відповідач не подав заперечень на позовну заяву, а тому слід вважати, що він не оспорював факт укладення договору, отримання кредитних коштів та розмір заборгованості є припущенням, а відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів звернула увагу на те, що суд першої інстанції встановив, що банк виконав свої зобов`язання щодо надання відповідачу кредиту у розмірі, передбаченому договором та в той же час дійшов висновків, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору та видачі банком коштів відповідачу. Разом з тим, апеляційна скарга не містить доводів щодо суперечності висновків суду першої інстанції.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки суперечність висновків суду першої інстанції не призвела до неправильного вирішення спору, а апеляційна скарга не містить доводів та вимог про виключення із мотивувальної частини рішення певних висновків чи встановлених обставин підстав для зміни рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 18.10.2018 року

Головуючий

Судді