Справа № 344/8788/18
Провадження № 22-ц/779/1105/2018
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Капущак С.В., представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року, постановлену головуючим суддею Островським Л.Є. в м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту якої не відома, по справі за поданням головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржнику ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

1. Подання заявлено 19.06.2018 (а.с. 1-2).

1.1. Вимоги вмотивовано наступним.

На виконанні Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження №52186528 з виконання наказу №909/642/15 виданого 22.08.2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 147180, 60 грн, 420516 грн штраф та 11344,35 грн судового збору.

Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що призвело до вжиття відносно ОСОБА_3 заходів примусового виконання.

1.1.1. Просили тимчасово обмежити в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань, покладних на неї наказом №909/642/15, виданим 22.08.2016, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 147180, 60 грн, 420516 грн штрафу та 11344,35 грн судового збору.

1.2. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року подання головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржнику ОСОБА_3 задоволено: тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання нею зобовязань, покладених на неї наказом №909/642/15, виданим 22.08.2016, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 147180,60 грн, 420516 грн штрафу та 11344,35 грн судового збору; виконання тимчасового обмеження доручено Адміністрації Державної прикордонної служби України (а.с. 29).

2. Відповідачка ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_4 оскаржила вказану ухвалу в апеляційному порядку (а.с. 35-39).

2.1. Обґрунтування апеляційних вимог.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції відповідно до приписів ч. 1 ст. 338 ГПК мав подавати дане подання до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, тобто до Господарського суду Чернівецької області.

Вважає, що порушення правил юрисдикції загальних судів є обовязковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Апелянт стверджує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, отримує допомогу при народженні дитини і не має інших доходів. Вважає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення саме боржником свідомих діянь, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

На думку апелянта, задоволення у даному випадку подання державного виконавця може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, гарантоване Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

2.1.1. Просять скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року, провадження у справі закрити.

2.2. В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянтки ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав з наведених у ній підстав, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини суд не повідомили.

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

На виконанні Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження №52186528 (а.с. 5) з виконання Наказу Господарського суду Чернівецької області №909/642/15 від 22.08.2016 про примусове виконання рішення (на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016, яке набрало законної сили 01.08.2016) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 34а/4 (інд.н. НОМЕР_1), на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Івано-Франківськ, вул. Івана Франка, 36/27 (інд.н. НОМЕР_2) боргу в сумі 147180, 60 грн., 420516 грн. штрафу та 11344,35 грн судового збору (а.с. 3).

Боржниця не виконала рішення господарського суду, що не заперечується сторонами по справі.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо вжиття боржницею будь-яких заходів щодо виконання рішення.

06.02.2017 ФОП ОСОБА_6 (стягувач) звернувся з заявою до МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з вимогою тимчасово обмежити ФОП ОСОБА_3 (боржницю) у праві виїзду за кордон (а.с. 25) з метою недопущення ухилення останньої від виконання зобов'язань.

Державним виконавцем на примусове виконання рішення суду направлялись запити в державні установи щодо отримання інформації джерел доходу боржника, зареєстрованого майна (а.с. 8-23).

ОСОБА_7 державного виконавця від 25.04.2017 встановлено, що при виході на місце виконання за адресою вул. Чорновола 34а/4, м. Івано-Франківськ, залишено вимогу державного виконавця (а.с. 17).

ОСОБА_7 подання, державним виконавцем 19.10.2016, 25.04.2017 на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклики не зявилася, про причини неявки не повідомила (абз. 1 а.с. 1 зворот).

В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження про вручення викликів державного виконавця відповідачці.

На а.с. 6-7 міститься інформація щодо виконаних операцій з направлення поштових відправлень, згідно яких встановити адресатів та зміст таких поштових відправлень не є можливим.

ОСОБА_7 з Клопотанням представника боржниці від 12.02.2018 ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 13.02.2018 (а.с. 24).

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Суд першої інстанції дійшов висновку, що подання головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 підлягає задоволенню з огляду на те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань, а державним виконавцем було вжито всі належні заходи примусового виконання рішення суду, направлено запити в державні установи щодо отримання інформації джерел доходів боржника та зареєстрованого майна, однак ОСОБА_3 на виклики не зявилася, про причини неявки не повідомляла, відтак судове рішення залишається невиконаним.

4.2. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

4.2.1. Конституцією України (ст. 33), Загальною декларацією прав людини (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські права, та ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантовано право кожного на вільне пересування, у тому числі і право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну.

Свобода пересування є загальнолюдською цінністю, що користується особливим захистом міжнародного та національного права. Тому втручання у цю свободу повинно здійснюватись на підставі закону, бути необхідним у демократичному суспільстві (ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції).

Приписами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 441 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017) визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

У редакції вказаної статті не має вимог до місця знаходження виконавчої служби. Однак ст. 441 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017 року) знаходиться у розділі VI ЦПК України (Процесуальні питання, повязані із виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 446 ЦПК України (Підсудність справ) процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, повязані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Починаючи з 15.12.2017 порядок тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України передбачений не тільки нормами Цивільного процесуального кодексу України, але й ст. 337 Господарського процесуального кодексу України.

Починаючи з 15.12.2017 місцевий господарський суд уповноважений розглядати справи за поданням виконавців про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо боржників за наказами господарських судів.

Зокрема, приписами ст. 338 ГПК України встановлено, що процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

4.2.2. Поданням головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржнику ОСОБА_3 заявлено в зв'язку з виконавчим провадженням №52186528 (а.с. 5) з виконання Наказу Господарського суду Чернівецької області №909/642/15 від 22.08.2016 про примусове виконання рішення (на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016, яке набрало законної сили 01.08.2016, а.с. 3).

5. Висновок.

5.1. Апеляційний суд вважає за належне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі, що переглядається, закрити в зв'язку з порушенням правил підсудності.

5.2. Апеляційний суд вважає за належне розяснити головному державному виконавцю Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5, С.Л. як заявнику, що він вправі звернутися з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржнику ОСОБА_3 до господарського суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст. 255, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за поданням головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржнику ОСОБА_3 закрити.

Розяснити заявнику про його право звернутися з відповідним поданням до господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2018 року.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_9