Справа № 159/1192/18 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/802/126/18 Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочено ПАТ КБ «ПриватБанк»), як правонаступник Закритого Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 червня 2006 року відповідач ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Не зважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання по кредитному договору перед позивачем не виконала, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виникла заборгованість, сума якої станом на 31 грудня 2017 року склала 20875 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 3453,73 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом становить 15951,70 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн. і штраф (процентна складова) 970,27 грн., які і просить позивач стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором від 29.06.2006 року в сумі 19405,43 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ять грн. 43 коп.) та судові витрати по справі в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.). В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що розмір процентів у сумі 15951,70 грн. значно перевищує розмір збитків, які понесені позивачем по справі, а також вказує, що суд повинен застосувати спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України грошові кошти за кредитним договором не повернула. Суд взяв до уваги незначну суму тіла кредиту та суму нарахованих процентів, а тому задовольнив позов частково, стягнувши тіло кредиту та проценти за прострочення строків повернення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, підписавши Заяву від 22 серпня 2006 року погодилася з тим, що Заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с. 8, 9-10).

Згідно п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг позивач дала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а також надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідно до п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 9.12. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з дня підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, то він автоматично пролонговується на такий же строк.

Згідно п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення боржником строків платежу по любому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, боржник зобов'язаний сплатити Банку штрафи в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Банком надано розрахунок заборгованості відповідача по договору станом на 31 грудня 2017 року. Так, за відповідачем рахується за кредитним договором станом на 31 грудня 2017 року склала 20875,70 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 3453,73 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом становить 15951,70 грн.; штраф (фіксована частина) 500грн. і штраф (процентна складова) 970,27 грн. (а.с. 5-7).

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами розмір заборгованості перед банком, про стягнення якої просить позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. А тому суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2018 року.

Головуючий

Судді