Справа № 530/1068/17
Номер провадження 2-п/530/2/18

УХВАЛА

іменем України

24.09.2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по матеріалах цивільної справи за позовом

ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, про перегляд заочного рішення суд, --

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.12.2017 року у справі № 530/1068/17 за позовомОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги були задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Зіньків, вул. Солов"янівська, 5, Зіньківського району, Полтавської області на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", який розташований в м.Київ, вул.Грушевського, буд.№1Д, р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором без номера від 15.05.2010 року, в сумі 33760 (тридцять три тисячі сімсот шістдесят) грн. 36 копійок та судовий збір в сумі 1600 грн. 00 копійок.

Відповідач 28.08.2018 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 13.12.2017 р., та в обґрунтування заяви зазначила, що не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки повісток не отримувала, а тому не змогла скористатись своїми правами. Крім того, просить застосувати загальний строк позовної давності так як пройшло більше 3 років.

Представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" в судове засідання не з»явився.

Суд, заслухавши заявника, відповідача по справі ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно п.9 до "Прикінцевих та перехідних положень" ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Однією з засад цивільного судочинства, згідно п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (п. 65), рішення від 18 лютого 1999 р. у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 59), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» (п. 98), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» (п. 93), рішення від 12 липня 2001 р. у справі «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччині» (п. 45).

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч.1ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства , скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з'ясування причин неявки, не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має зазначити докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою, № 256 від 29 серпня 2017 року, виданої Пишненківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, за паспортом КО №687244, виданим Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області, 30.11.2006 року, але за даною адресою не проживає з 2015 року (а.с.50).

Згідно клопотання відповідача, ОСОБА_1, адреса проживання без реєстрації, зазначена м.Зіньків, вул. Солов"янівська,51, Полтавської області (а.с.57), що також підтверджується і з тексту заяви поданої самою заявницею про скасування заочного рішення від 28.08.2018 р..

Згідно з довідкою «Укрпошти» від 21.11.2017р., причиною повернення судової повістки на 13.12.2017 року, за адресою проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, вказано - «по закінченню встановлено строку зберігання » ( а.с.82-83).

Відповідно до довідки «Укрпошти» від 17.01.2018р., причиною повернення судової повістки із судовим рішенням за адресою реєстрації ОСОБА_1 Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області по вул.. Гагаріна, вказано - «закінчився термін зберігання» ( а.с.97-98).

Відповідно до довідки «Укрпошти» від 20.12.2017р., причиною повернення судової повістки із судовим рішенням за адресою проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, вказано - «адресат відмовився» (а.с.95-96), однак рішення суду із вказаним адресом заявником 21.08.2018р. було отримано (а.с.104).

Суд також бере до уваги, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором, відповідач, ОСОБА_1 погашала заборгованість за договором №б/н від 15.05.2010 року 08.11.2014 року (а.с.3-4), тобто строк позовної давності 3 роки не пройшов.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлялась про час та місце розгляду справи, та нею доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

Поведінка відповідача під час розгляду справи та що відповідач відмовився отримувати судове рішення свідчить про намір затягування строків.

ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (п. п. 33, 34) вкотре повторив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п. 52, ECHR 2003-IX). ЄСПЛ має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatis mutandis, справи «Нікітін проти Росії» (Nikitin v. Russia), N 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та «Савінський проти України» (Savinskiy v. Ukraine), N 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року).

До того ж, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що відповідач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов"язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов"язки.

У справі яка розглядається доводи заяви відповідача по факту переслідують лише одну мету домогтися повторного розгляду справи, що не може вважатись істотною та непереборною обставиною, яка матиме значення для правильного вирішення справи.

З огляду на це, суд не вбачає підстав для його поновлення, адже в такому випадку існуватиме порушення принципу юридичної визначеності, тобто поваги до остаточного рішення суду, що також буде неспівмірним між інтересами позивача і необхідністю провести екстраординарну процедуру перегляду судового рішення.

Відповідач натомість, не позбавлена можливості оскаржити дане рішення в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.287, 288, 354 ЦПК Українисуд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі № 530/1068/17 за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3

секретар: Н.І.Бедюх