Єдиний унікальний номер 235/4904/18
Провадження №2/235/1897/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 жовтня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 (далі відповідач) таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою Донецька область, м.Покровськ, вул.Волонтерська (Бєлєнького), 102.

В обґрунтування позову зазначено, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, в будинку, окрім позивача, зареєстрований відповідач, який був її чоловіком та який не проживає в зазначеному будинку тривалий проміжок часу.

В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на зареєстровану адресу його місця проживання повістки про виклик до суду, відповідна поштова кореспонденція повернута на адресу суду неврученою адресату через закінчення терміну зберігання, повістку про виклик на 16.10.2018 повернуто до суду із відміткою голови кв.комітету №12 про те, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 2004 року.

З огляду на приписи ст.128 та ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи та постановити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Житловий будинок №102 по вул.Волонтерська (Бєлєнького) в м.Покровську Донецької області належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 13.07.1994, який посвідчений старшим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 13.07.1994, реєстр №1713, зареєстрований в БТІ м. Красноармійська 18.07.1994 (а.с.4-5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2004 шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 15.07.1988, актовий запис №542, розірваний; рішення суду набрало законної сили 20.12.2004 (а.с.7).

Актом від 10.08.2018 за підписом інспектора Покровського ККСН та двох свідків- сусідів підтверджується, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.12.2004 (а.с.6).

Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою він не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання Донецька область, м.Покровськ, вул.Волонтерська, 102) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації Донецька область, м.Покровськ, вул.Волонтерська, 102) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком №102 по вул.Волонтерська в м.Покровську Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя К.П.Бородавка