Номер провадження: 22-ц/785/4852/18
Номер справи місцевого суду: 504/213/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер», третьої особи служба автомобільних доріг в Одеській області про відшкодування майнової і моральної шкоди, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року,

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 34359,19 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.05.2016 року на 322 км. автодороги М-05 Київ-Одеса, сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено його автомобіль Mercedes - benz S550 matik, д.н.з. НОМЕР_1., ДТП відбулась через погане покриття автодороги, а саме через вибоїну на проїзній частині дороги, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та він зазнав моральної шкоди.

Працівниками Любашівського ВП ГУНП в Одеській області був складений акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та вимога про термінове проведення ямкових робіт на а/т Одеса-Київ.

Зазначена ділянка автодороги, станом на 01.05.2016 року знаходилась на обслуговуванні ТОВ «БК Дорлідер». Посилався на те, що вказана подія спричинена неналежним виконанням ТОВ «БК «Дорлідер» своїх обов'язків по ремонту дороги, що знаходяться на 322 км. а/т Київ - Одеса, оскільки порушено норми та стандарти при утримані доріг, не вжито заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

У зв'язку із ДТП він зазнав матеріальні збитки в розмірі 34359,19 грн., які складаються з наступного: 3370,00 грн. - транспортування т/з евакуатором; 1880,00 грн. - послуги експерта по визначенню вартості збитків; 18,80 - комісія банку; 544,00 грн. - послуги шино монтажу; 23546,39 грн. - вартість відновлювального ремонту; 5000,00 грн. - витрати на правову допомогу. Крім того позивач зазнав моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000,00 гривень. Ним на адресу ТОВ «БК «Дорлідер» була спрямована претензія з вимогою про оплату збитків понесених в результаті ДТП.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 29359,19 грн. 19 коп. та судові витрати в сумі 551,20 грн.

Стягнуто з ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн. Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер». В скарзі ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не були надані належні докази, якими він підтверджує свої позовні вимоги, судом не встановлено причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» є неналежним відповідачем по справі, оскільки виконало зобов'язання за договором підряду на утримання доріг у повному обсязі.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 176 200 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 01.05.2016 року біля 05 год. 40 хв. на 322 км.+650 м. а/д Київ-Одеса, відбулась дорожньо - транспортна пригода, а саме через погане покриття автодороги, т.з. Mercedes - benz S550 matik, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та який належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, потрапив у вибоїну на дорозі, внаслідок чого т.з. отримав механічні пошкодження.

Зазначена подія підтверджується: листом повідомленням начальника Любашівського ВП ГУНП в Одеській області, рапортом Інспектора роти ДПС ГУНП в Одеській області, протоколом огляду місця події, письмовими поясненнями свідків (а.с.65-73).

Зі схеми наслідків ДТП вбачається, що на 323 км. а/д Київ-Одеса посеред дороги розташована вибоїна, в яку потрапив т.з. позивача та отримав ушкодження, а саме деформація лівого переднього та заднього дисків, розірвання обох лівих колес (а.с.74-77).

Глибина вибоїни складає 15 см., що значно більше максимального рівня, який передбачений ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди.»

Через технічне пошкодження свого автомобіля позивач був вимушений викликати евакуатор, за вказані послуги позивачем було сплачено 3370,00 грн., що підтверджує квитанція №2142, виданої ПП «Приймак» 01.05.2016 року (а.с.11).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes - benz S550 matik, д.н.з. НОМЕР_1, складеного експертом ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», складає 23546,39 грн (а.с.15-51).

За проведення вказаної експертизи позивач сплатив 1898,80 грн. з урахуванням комісії банку, про що свідчить копія квитанції №, акт №23/16 прийому - передачі виконаних робіт, рахунок ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» (а.с.14,56-57).

Згідно із квитанцією №189008 від 08.06.2016 року, ОСОБА_2 було сплачено 544,00 грн., за послуги шино монтажу (а.с.58).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається і відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Всупереч твердження апеляційної скарги, вина ТОВ «БК «Дорлідер», підтверджується: схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди; актом обстеження ділянки вулично - шляхової мережі від 01.05.2016 року, складеного у присутності начальника сектору Любашівського ВП ГУНП в Одеській області, у якому зазначено про виявлені вибоїни та відсутність будь яких попереджувальних дорожніх знаків (а.с.78).

Отже, судом правильно встановлено, що саме з вини ТОВ «БК «Дорлідер» позивачу заподіяно майнову шкоду, яка спричинена неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за догоровом підряду, яка полягає у недотриманні вимог експлуатаційного управління автомобільних шляхів, правил утримання вуличної мережі, не вжиттям своєчасних дій до забезпечення безпеки дорожнього руху на 322 км.+ 650 м., а/д Київ-Одеса, допущенням ямковісті проїжджої частини, зокрема не встановленням відповідних попереджувальних дорожніх знаків та сигнальних стрічок, в результаті чого позивачу завдана шкода, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про автомобільні дороги» власники відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідають за: стан відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідно до діючих норм, у тому числі за безпеку руху; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання відомчих (технологічних) автомобільних доріг; відшкодування збитків учасникам дорожнього руху, що виникли через незадовільний стан відомчих (технологічних) автомобільних доріг, у порядку, визначеному законом.

Всупереч доводів апеляційної скарги, договір підряду №1У від 18.11.2014 року на експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ - Одеса, км 273+210 - км 364+122 Службою автомобільних доріг в Одеській області та ТОВ «БК «Дорлідер» має строкзакінченням надання послуг до 19.05.2016 року у відповідності до додаткових угод. Тобто на час ДТП цей договір був чинний (а.с.109-142).

Відповідно до п. 11.1, 11.2 договору підряду №1У від 18.11.2014року, підрядник зобов'язується забезпечити якісне виконання доручених йому послуг, якість послуг повинна відповідати нормам діючих нормативно - правових актів. Як вбачається з п.15.4 зазначеного договору підряду, якщо супутньою або безпосередньою причиною скоєння ДТП визначено неналежне експлуатаційне утримання автомобільної дороги підрядник відшкодовує втрати потерпілій стороні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача доведених матеріальних збитків в розмірі 29359,19 гривень, які складаються з: 3370,00 грн. - транспортування т/з евакуатором; 1880,00 грн. - послуги експерта по визначенню вартості збитків; 18,80 - комісія банку; 544,00 грн. - послуги шино монтажу; 23546,39 грн. - вартість відновлювального ремонту.

Крім того, судова колегія дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтовані, підтверджені належними доказами, яким судом першої інстанції у рішенні дана відповідна оцінка. Одночасно, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завищеного розміру моральної шкоди, заявленого ОСОБА_2 оскільки виплата моральної шкоди повинна бути співмірною та розумною, не приводити до збагачення, та погоджується з розміром, встановленим оскаржуваним судовим рішенням (ст. ст. 23, 1167 ЦК).

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10.09.2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець