справа №619/3471/18
провадження №2/619/1538/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2018 р. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. Також у неї був її рідний брат ОСОБА_3, який помер. Їх батько помер 03.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 липня 2005 року Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області.
Її батьку за життя згідно рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради від 23.02.1996 року № 22 було передано у приватну власність земельну ділянку 0,15 га, що розташована за адресою: с. Руська Лозова, провулок Дмитріївський, 12.
На даній земельній ділянці її батьки збудували житловий будинок.
Згідно довідки від 01.08.2018 року за №02-22/2249, виданої Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, згідно погосподарської книги Русько-Лозівської сільської ради № 8 житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою с.Руська Лозова, провулок
Дмитріївський, 12, належить ОСОБА_2, який помер 03.07.2005 р.
Батьки при житті збудували житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею приміщень 67,1 кв.м. літ. «А-1», але при житті право власності на нього у встановленому законом порядку оформлено не було.
Як при житті , так і після смерті батьків вона піклувалася про стан даного житлового будинку та всіляко допомагала померлим батькам не тільки по господарству, а й піклувалася про стан здоровя померлих батьків, поховала батьків.
Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, провулок Дмитріївський, 12, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 03 липня 2005 року.
В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, згідно заяви підтримують позовні вимоги, прохають розглядати справу у їх відсутність, що суд вважає за можливе.
Представник Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області - відповідача у справі - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, що суд вважає за можливе.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради від 23.02.1996 року за № 22 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, провулок Дмитріївський, 12.
Згідно довідки від 01.08.2018 року за №02-22/2249, виданої Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, згідно погосподарської книги Русь-Лозівської сільської ради № 8 житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою с.Руська Лозова, провулок
Дмитріївський, 12, належить ОСОБА_2, який помер 03.07.2005 р.
Батьки позивача за життя збудували житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями загальною площею 67,1 кв.м., але за життя право власності на будинок у встановленому законом порядку оформлено не було.
Відповідно до заповіту від 08.02.1996 року ОСОБА_2 усе своє майно заповів своєму синові ОСОБА_4, дочці ОСОБА_1 в рівних частинах.
Згідно довідки в.о. завідуючої Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області № 1471 від 09.10.2018 після смерті ОСОБА_2, померлого 03.07.2005 року згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась.
Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53585027 від 08.10.2018 року, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі - інформація відсутня.
Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що його сестра ОСОБА_1, стосовно якої також складено заповіт, не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що випливає з ч.3 ст. 1268 ЦК України, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ст.1233 ЦКУ заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 даної статті спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку він не заявив про відмову від спадщини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат" від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284,288,289 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 1216-1218, 1220-1223,1261,1268, 1270 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, провулок Дмитріївський, 12, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 03 липня 2005 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Сторони у справі:

ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1

Русько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, місце знаходження: Харківська область, Дергачівський район, с.Руська Лозова, вул.Лермонтова,7

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2018.

Суддя Л. К. Калмикова