ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/833/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

при секретарі Леонтьєв В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі по тексту - заявник, ТОВ «Українська факторингова компанія») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про заміну стягувача під час виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року у справі про стягнення заборгованості з БогачукВолодимира Валентиновича на користь Публічного акціонерного товариства ПАТ «Раффайзен Банк Аваль».

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 24 липня 2017 року між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/43-УФК, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/5749/73/62255 від 11.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ПАТ «Комерційний індустріальний банк».

24 липня 2017 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/43-УФК, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/5749/73/62255 від 11.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія», у зв'язку з чим заявник просить суд замінити стягувача - ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» його правонаступником у вказаному зобов'язанні, зокрема - ТОВ «Українська факторингова компанія» з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року по справі № 2-7281/12.

Сторони у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

ОСОБА_3 надав до суду відзив на заяву в якому просив відмовити в задовленні заяви, посилаючись на те, що заявник вже звертався з даною заявою до суду, якому в задоволенні останньої було відмовлено.

У відповідності до вимог частини 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

19 лютого 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги за яким задоволено. Рішення суду у даній справі набрало законної сили.

24 липня 2017 року між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/43, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/5749/73/62255 від 11.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ПАТ «Комерційний індустріальний банк».

В подальшому, 24 липня 2017 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/43-УФК, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/5749/73/62255 від 11.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія», що підтверджується наявною у матеріалах його копією.

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що у травні 2016 року у стягувача та будь-яких його правонаступників закінчилось право пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що на виконанні відповідного органу ДВС перебуває відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчих листів по справі № 2-7281/12, відомості про видачу яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В матеріалах справи відсутні відомості про відкрите виконавче провадження, та про те, хто є сторонами у даному провадженні.

Крім того, підстави для заміни стягувача - відсутні, оскільки, як вбачається з рішення суду з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість в розмірі 31058, 94 грн., а відповідно до реєстру боржників, заборгованість ОСОБА_3, за яким відбулося відступлення права вимоги було передано на суму 273183,61 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заявник вже звертався до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої останньому було відмовлено в її задоволенні, проте останній не скористався своїм правом на апеляційне оскарження та звернувся повторно з даною заявою.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ч. 5 ст. 15, ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 11, 512, 514 Цивільного кодексу України, ст. ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Цимбал І.К.