РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/1414/18

Провадження № 2/643/3880/18

25.07.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,

В С Т А Н О В И В

Заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 2, м. Харків в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в сумі 378595,24 грн.

Правовою підставою заявлених вимог позивач визначає статті 1212 - 1214 Цивільного кодексу України та зауважує, що сума 378595,24 грн. є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки на якій знаходиться нерухоме майно відповідача та яка перебуває у комунальній власності громади міста Харкова, без укладення договору оренди за період з 01.03.2015 по 31.12.2017, внаслідок чого територіальна громада міста Харкова в особі ОСОБА_1 міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву та письмові пояснення.

У відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях зазначено, що представлені позивачем розрахунки та акт обстеження, визначення меж та площі земельної ділянки за адресою вул. Мінералодська,17 в м.Харкові від 02.03.2017 року, не можуть бути належними та допустимим доказами так як є орієнтовними.

Крім того, у письмових поясненнях посилався на постанову Верховного Суду по справі № 922/3413/17 від 25.05.2018 року та просив врахувати вказані висновки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху №1, 1а, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 379 кв.м., літ. «Е-2» по вул.Мінераловодській, 17 у м.Харкові на праві приватної власності на підставі договору дарування № 1032 від 26.04.2013 року, нежитлові приміщення першого поверху № 1, 2, 3, 4, 5, загальною площею 382,9 кв.м., літ. «Е-2» по вул.Мінераловодській, 17 у м.Харкові на праві приватної власності на підставі договору дарування № 999 від 24.04.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З моменту виникнення права користування на нерухоме майно у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нерухомим майном, оскільки право власності або користування виникає з моменту його реєстрації відповідно до приписів ст.125 Земельного кодексу України.

Під час розгляду справи встановлено, що правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку не оформлено. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відділ у м. Харкові від 29.03.2017 року № 19-20.08-3-1185/20-17 ,08-1581/116-18 та листа Департаменту земельних відносин ОСОБА_1 міської ради від 27.03.2017 року № 1804/0/225-17 речові права відповідача у справі на земельну ділянку по вул.Мінераловодській, 17 у м.Харкові не зареєстровані.

Правовою підставою заявлених вимог позивач визначає статті 1212 - 1214 ЦК України, проте суд не погоджується із застосуванням до спірних правовідносин вказаних статей ЦК України, які здійснюють правове регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна.

В даному випадку, неодержана орендна плата є упущеною вигодою, яку особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Упущеною вигодою за змістом ст. 22 ЦК України і ч. 2 ст. 224, ст. 225 ГК вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вирішуючи питання наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, суд враховує наступне.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи і спричинила заподіяння позадоговірної шкоди. Поведінка визнається протиправною незалежно від того, знав чи не знав правопорушник про неправомірність своєї поведінки.

Відповідач не вчинив передбачені законодавством дії для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій було розташоване належне їй на праві власності нерухоме майно, тому її поведінка є протиправною.

Крім того, наявна вина відповідача в ухиленні від вчинення дій щодо оформлення права користування земельною ділянкою та причинний зв'язок між шкодою, завданою власнику земельної ділянки та протиправною поведінкою заподіювача.

Водночас, позивачем в даному провадженні не доведено належними та допустимими доказами розмір збитків (шкоду), заявлених до стягнення.

Як вже зазначалося, згідно ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, надано Акт попереднього обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул.Мінераловодській, 17 у м.Харкові від 02.03.2018 року, складений головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю ОСОБА_1 міської ради земельна ділянка з усіх сторін огорожена парканом, документи, що посвідчують право власності або користування, відсутні.

ОСОБА_1 регіональною філею Центру ДЗК здійснено відповідну топографічну геодезичну зйомку масштабу 1:500 для встановлення розміру земельної ділянки. На підставі визначених за результатами топографічного знімання координат земельної ділянки Департаментом територіального контролю ХМР проведено розрахунок розміру шкоди за використання земельної ділянки площею 542 кв.м. Відповідно до розрахунку позивач розрахував упущену вигоду у формі недотриманої орендної плати - в сумі 378595,24 грн.

Однак, в порушення вимог Порядку, акт та розрахунок збитків складено позивачем, а не комісією в складі представників районної державної адміністрації, власника земельної ділянки, представника відповідача, представників територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки - як передбачено п. 2 Порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з застосуванням до спірних правовідносин статтей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 міська рада, місцезнаходження: 61003, м.Харків, м-н Конституції, 7.

Відповідач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суддя - Н.В. Єрмак