Справа № 308/7789/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 (88000, АДРЕСА_1), про розірвання шлюбу визначення місця проживання дитини.

Позов обґрунтований тим, що 22 жовтня 2005 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 22 жовтня 2005 року та зроблений відповідний актовий запис № 658.

Від шлюбу у подружжя є дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначає позивач останнім часом сімейне життя між сторонами поступово почало погіршуватися, почалися постійні сварки, розлад у стосунках, непорозуміння один до одного, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам позивача та інтересам їх спільної доньки. Вказані обставини, як зазначає привели до постійних сварок та втрати почуття поваги та любові між ними. Майнових спорів між ними немає. Шлюб між сторонами розривається вперше

На підставі вищенаведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем та визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 разом з позивачкою.

В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення не надходило, проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду нотаріально посвідчену заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3ст. 200 ЦПК України.

Судове засідання у справі було призначене на 25.09.2018 року на 16 год. 10 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 05.10.2018.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2005 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 22 жовтня 2005 року та вчинений відповідний актовий запис № 658.

Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4), яка на даний момент проживає з матір'ю - ОСОБА_1

Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача відповідача, та інтересам їх спільної доньки. Вказані обставини, привели до постійних сварок та втрати почуття поваги та любові між ними. Майнових спорів між ними немає. Шлюб між сторонами розривається вперше.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, сторони разом не проживають, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Враховуючи, що позивач просить суд залишити проживати дитину разом з нею, а відповідач не надав суду жодних заперечень щодо вказаної позовної вимоги, та в матеріалах справи крім того міститься нотаріально посвідчена заява відповідача, у якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та заява представника органу опіки та піклування Ужгородської міської ради, який не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, тому в цій частині, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу, та залишити проживати ОСОБА_3 разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати, а дитину ОСОБА_3 залишити проживати з матір'ю - ОСОБА_1.

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, укладений 22 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області під актовим записом № 658, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, - розірвати.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (88000, АДРЕСА_1).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (88000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, серія та номер паспорта - НОМЕР_5), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (88000, АДРЕСА_1, паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_6 від 17 липня 2017 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення - 05.10.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова