ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/333/18 Справа № 214/773/17 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року, ухваленого суддею Гринь Н.Г. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 11 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувася до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» про відшкодування шкоди.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що 30 листопада 2017 року відповідач ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» ( у м. Кривому Розі магазин «Фокстрот», пр.Металургів, буд.36) відмовив йому в обміні товару, який став не приданий до закінчення гарантійного терміну чим порушив його права та спричинив матеріальну шкоду на суму 182 грн.; 15 вартості товару за 1 день просрочення та моральну шкоду на 100000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про задоволення його позовних вимог.

Вказує, що суд постановив рішення, проігнорувавши Закон України «Про захист прав споживачів», натомість керувався Порядком обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.12.2012 року №1263. При цьому, суд зазначив три причини з яких відмовлено у обміні товару: відсутність серійного номера на товарі; відсутність товару для обміну та відсутність паспорта, згідно якому відповідач може виявити недоліки товару, товарний вид, використання товару та особу споживача, однак ні одна з цих причин не була зазначена відповідачем у відзиві на позов, тому вважає висновки суду

надуманими.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що 30 листопада 2016 року позивач звернувся до магазину «Фокстрот», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, пр.Металургів, буд.36 з вимогою замінити товар - електричну плитку DELFA. При цьому позивач не пред'явив відповідачу документів, які посвідчують його особу, а також відмовився від грошової компенсації, позбавивши відповідача можливості встановити чи наявні недоліки товару, чи є вони істотними, чи збережено товарний вигляд товару, чи використовувався товар позивачем, та чи саме позивач придбав товар який хоче замінити. Отже суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, навпаки суд встановив, що позивач своєю поведінкою позбавив відповідача можливості виконати покладені на нього Законом України «Про захист прав споживачів» обов'язки як продавця товару, тому відмовив у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.12.2012 року №1263, Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» від 19 травня 2011 року №3390-VІ, Цивільним кодексом України, й виходив з того, що позивач, звернувшись до відповідача з вимогою замінити товар не пред'явив відповідачу документів, що посвідчують його особу, відмовився від отримання грошової компенсації за товар чим позбавив відповідача можливості в повній мірі виконати покладені на нього Законом України «Про захист прав споживачів» обов'язки як продавця товару.

Колегія суддів повністю погоджується із рішенням суду і вважає доводи апеляційної скарги позивача надуманими з огляду на наступне.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст.77,78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон), терміни вживаються в такому значенні: гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введеннямїї в обіг.

Згідно ст.5 Закону, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, ігарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Виходячи з вимог ст.6 Закону, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йомудокументи, які підтверджують належну якість продукції.

Статтею 7 Закону встановлено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Відповідно до ст.8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодуваннявитрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно ст.9 Закону споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Відповідно до п.3 Порядку обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.12.2012 року №1263 (далі Порядок) у разі здійснення гарантійних замін товарів або послуг з гарантійного ремонту (обслуговування) платник податку зобов'язаний вести окремий облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), у тому числі, якщо такі гарантійні заміни товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) здійснені платником податку через третіх осіб (центри сервісного обслуговування).

Згідно із п.5 Порядку облік покупців ведеться платниками податку самостійно в паперовій або в електронній формі (з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу), в тому числі на основі звітів, отриманих від третіх осіб (центрів сервісного обслуговування), що здійснювали гарантійні ремонти (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платниками податку, у Книзі обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування)(далі - Книга), яка повинна містити реквізити, зазначені упункті 7 цього Порядку, та обліковуватись за формою, що додається.

Абз.2 п.7 Порядку передбачено, що уграфі 2 Книги вказується особа-покупець. Зазначення реквізитів документа, що засвідчує особу покупця (законного представника), у графі 2 є обовязковим при отриманні гарантійної заміни товарів.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що за встановлених судом обставин, позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, тому на законних підставах йому відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяння якої він повязує із порушенням його прав як споживача, то колегія суддів також погоджується із висновком суду, що у цій частині позову вимоги не можуть бути задоволені.

Так, вимога про стягнення моральної шкоди регулюється ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року N 3390-VI, Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно пунктів 4,6 статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий - споживач або користувач, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції. Шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» встановлено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий повинен довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

Потерпілий має право вимагати від виробника наданнядокументації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Нормами ч.1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Проте оскільки судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, а навпаки, своєю поведінкою, позивач позбавив відповідача можливості в повній мірі виконати покладені на нього Законом України «Про захист прав споживачів» обов'язки як продавця товару, тож, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині позову, як і про стягнення пені, також не підлягають задоволенню.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: