Справа № 263/5570/18
Провадження № 2/263/1685/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 Павілвни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Павілвни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, квартиру №2-а, розташовану за адресою: 87515, м.Маріуполь, вул. Італійська одно поверхневого будинку №67, яка складється з 2 кімнат загальною площею 34,1 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказана квартира була придбана ним у відповідачів, шляхом укладення договору купівлі-продажу на Донбаській товарній біржі. Право власності на майно зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №37033 від 18.06.2002, однак не може подарувати вказану квартиру, оскільки нотаріус вважає неналежним правовстановлюючим документом договір купівлі-продажу укладений на товарній біржі. У позовній заяві посилається на ст. 41 Конституції України, ч.2 ст.220, 316, 321 ЦК України, ч.2 ст. 47, ст. 149, 227 ЦК УРСР, п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28квітня 1978 року №3, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 55 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на момент укладання біржового контракту), ст.18, 19 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» п.п. 1.1, 1.2, 1.3; р.2, 3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, Правилами державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб (Мінюст України від 19 січня 1996 року за №31/1056); п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України ( в редакції 2004 року); ст.4, 10 ,15 ,18 , 27, 43 58, 60, 62, 64, 175-177 ЦПК України.

Позивач та представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що з позовними вимогами згоден у повному обсязі, оскільки згідно договору купівлі-продажу (біржового контракту)від 25.05.2002 року, продав разом з матір'ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_4, а ОСОБА_1 придбав квартиру №2-а, розташовану за адресою: 87515, м.Маріуполь, вул. Італійська одноповерхневого будинку №67. Купівлю-продаж було здійснено на суму 3713 гривень, кошти отримали повністю та підписали договір. Договір купівлі-продажу був зареєстрований за номером №3692 від 25.05.2002 року на Донбаській Товарній біржі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, надала заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що з позовними вимогами згодна у повному обсязі, оскільки згідно договору купівлі-продажу (біржового контракту)від 25.05.2002 року, продала разом з чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3, а ОСОБА_1 придбав квартиру №2-а, розташовану за адресою: 87515, м.Маріуполь, вул. Італійська одноповерхневого будинку №67. Купівлю-продаж було здійснено на суму 3713 гривень, кошти отримали повністю та підписали договір. Договір купівлі-продажу був зареєстрований за номером №3692 від 25.05.2002 року на Донбаській Товарній біржі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та перевіривши наведені у заяві доводи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути судом задоволені з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2002 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №3692,зареєстрований на Донбаській товарній біржі,згідно з яким відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, продали, а позивач ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1, яка складається з: кухня 2-1; санвузол 2-2; жилі кімнати 2-3,2-4; частина сараю літ. Ж-1, що в ідеальних долях складає 1/100 частини квартири 2-а; розташована на 1-му поверху одно поверхневого будинку, що належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло видане управлінням міського майна за №22130 від 30.11.2001 р., зареєстрованого Маріупольським БТІ за №37033 від 26.02.2002 р. Рішенням колегії Жовтневої райадміністрації №94/16 від 22.05.2002 р. «Про дозвіл продажу частини приватизованої квартири від імені неповнолітнього ОСОБА_3І.».

Вказаний договір купівлі-продажу №3692 від 25.05.2002 був зареєстрований в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 18.06.2002 року, посвідчено, що домоволодіння по вулиці Італійська, за №67 у розмірі частки 1/100 (кв. №2-а) на ОСОБА_1, на праві приватної власності, за реєстровим номером 37033.

Згідно з даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, розроблений Маріупольським бюро технічної інвентаризації 18.06.2002, загальна площа квартири становить 34,1 кв.м., житлова площа 21,7 кв.м.

У відповідності до ст. ст.8,9,15 Закону України «Про товарну біржу», який був чинним на час виникнення правовідносин між сторонами, членами товарної біржі є прийняті в її склад фізичні особи. Член товарної біржі має право сам здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, яка являє собою купівлю-продаж товарів, дозволених до обороту на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі, якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на товарній біржі.

Між сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Свої зобов'язання покупець виконав повністю, коли передав гроші за придбану квартиру, що також підтверджується поясненнями самого відповідача ОСОБА_7.

Відповідно до п. 14 зазначеного Договору купівлі-продажу №3692 від 25.05.2002, угоди, зареєстровані на товарній біржі, не потребують нотаріального посвідчення відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у травні 2002 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для державної реєстрації, що посвідчує виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права (правовстановлюючим документом), є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Згідно з ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних із ним торгівельних операцій.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.227ЦК УРСР в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За положеннями ч.2 ст.47 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, судом вище було встановлено, що договором купівлі-продажу №3692 укладеним на товарній біржі в 2002 році, сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, виконали ці умови, та по сьогоднішній день у сторін заперечень стосовно наслідків його укладення не виникло, що дає підстави для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, щодо можливості визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.10.2018 року, що за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська, будинок, 67 знаходиться домоволодіння, з визначенням часток, без зазначення квартир. Також у самому договорі купівлі-продажу та реєстраційному посвідчені Маріупольського БТІ зазначено саме частки домоволодіння.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, встановивши характер відносин сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 та тим самим здійснити судовий захист його майнових справ.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 р., ст.47,227ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 5, 16 ЦК України, ст.ст. 3,4,5,10,12,209,223,247,258,259,279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Павілвни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на 1/100 частки (квартиру №2-а) домоволодіння №67 по вулиці Італійській у місті Маріуполі Донецької області, яка складається з двох кімнат загальною площею 34,1 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Скрипниченко