Справа № 331/3295/18
Провадження № 2 /331/968/2018
06 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Хащук В.Д.
представника позивача: ОСОБА_2
розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення завданої шкоди внаслідок залиття квартири,
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження .
У вступному слові позивач та представник позивача позов підтримали, наполягали на його задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, вислухавши вступне слово позивача та його представника , вислухавши показання свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків.
За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч.2 ст.77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
Із змісту наданого позивачем ОСОБА_5 про залиття від 12.06.2017 , складеного КП «Наше місто» вбачається, що 12.06.2017 близько 04-00 годин відбулося залиття квартири належної на праві власності ОСОБА_1. В акті зазначено, що після потрапляння до квартири 152 майстра дільниці № 3 ОСОЖФ КП «Наше місто» було з»ясовано , що залиття відбулося через те, що по стояку у квартирі № 152 була відсутня рушникосушка.
Обставини викладені в акті, підтверджені показаннями свідка ОСОБА_4, який зазначив, що внаслідок залиття , що відбулося влітку 2017 року, йому також були заподіяні збитки, однак зазначені збитки йому були добровільно відшкодовані власником квартири 152.
Довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.05.2018 року підтверджено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно звіту про оцінку вартості збитку заподіяного квартирі АДРЕСА_2, ринкова вартість збитку, заподіяного квартирі позивача внаслідок залиття її гарячою водою станом на 15 червня 2017 року склала 27 137,55 гривень .
ОСОБА_5 виконаних робіт встановлено, що ОСОБА_6 за наслідками виконаних робіт щодо оцінки вартості збитку, сплачено ФОП ОСОБА_7 450,00 гривень.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
ОСОБА_3 не було надано суду доказів про те, що шкоди завдано не з її вини, тому суд з огляду на встановлені обставини приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України , стягнувши з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 гривень , які підтверджені , зокрема додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2018 року № 6, актами від 15.03.2018 року та 06.08.2018 року , а також меморіальними ордерами від 17.03.2018 року та 27.08.2018 року.
Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення завданої шкоди внаслідок залиття квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: м. Запоріжжя вул . ЗапорізькаАДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: м. Запоріжжя вул . ЗапорізькаАДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) матеріальну шкоду заподіяну залиттям квартири в розмірі 27 137 гривень 55 копійок, витрати на послуги оцінювача в розмірі 450 гривень 00 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень 00 копійок, судовий збір 704 гривні 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 07 вересня 2018 року.
Суддя: О.Є. Жукова