Справа № 645/5005/17
Провадження № 2/645/549/18

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04 січня 2018 року,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_4 про вилучення майна з незаконного володіння відповідача, а саме автомобіля GEELY MK CBU, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажного причепа «ЛЕВ», заводський номер Д0009870.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року відкрито провадження по справі (а.с.30).
Позивач до судового засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи (а.с. 51, 53, 63, 69, 76,82), причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.
В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України).
Враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, справа була розглянута судом за правилами загального позовного провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.
Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приблизно у 2015 році ОСОБА_4 взяв вказаний автомобіль та вантажний причеп «ЛЕВ», всі свої документи та поїхав у невідомому напряму. З того часу і на день подання ОСОБА_2 позовної заяви до суду відомостей про його місце знаходження у позивача не має.
ОСОБА_2 наприкінці серпня 2017 року звернулась до Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою про вчинення дій спрямованих на повернення їй належного їй рухомого майна- автомобіля GEELY MK CBU, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 29 вересня 2017 року на адресу ОСОБА_2 надійшов висновок Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, відповідно до якого заявницю було проінформовано про наявність у діях ОСОБА_4 цивільно-правових відносин, з метою вирішення яких запропоновано звернутися до судових органів України в порядку цивільного законодавства.
Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Незаконним володільцем може бути і добросовісний набувач.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбаченост.387 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_4 заволодів майном позивача ОСОБА_2 з підстав, які не передбачені законом, а тому є недобросовісним його володільцем.
Згідно вимог ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього права власності.
Отже, відмовляючи позивачу у поверненні її автомобіля, відповідач ОСОБА_4, як недобросовісний володілець, порушує її законні права власника транспортного засобу, а тому згідно статей 321,400 ЦК України вона має право на захист свого права власності, тобто вправі пред'явити позов про витребування спірного майна.
Відповідно до положень ст.330 ЦК України, добросовісний набувач може набути право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України, якщо власником будуть надані докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цією статтею, оскільки вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права.
Згідно з пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник має право витребувати своє майно від особи, яка, незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Враховуючи вищевикладене, та той факт, що власником автомобіля марки GEELY MK CBU (куз. №LВ376248S5DL031260, двигун №MR479QAD5N504806), державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у ІП «АІС-ХАРКІВ» та вантажного причепа «ЛЕВ», заводський номер Д0009870 є позивач ОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_4 без згоди та відома власника вилучив таке майно з володіння поза його волею, а тому остання як власник майна має право витребувати належний їй на праві власності автомобіль марки GEELY MK CBU (куз. №LВ376248S5DL031260, двигун №MR479QAD5N504806), державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у ІП «АІС-ХАРКІВ» та вантажного причепа «ЛЕВ», заводський номер Д0009870 шляхом передачі відповідачем ОСОБА_4 автомобіля та вантажного причепу власнику позивачу ОСОБА_2, а тому позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 4, 5,13, 81, 258, 263, 265, 280, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 316, 317, 387 Цивільного кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Вилучити із незаконного володіння ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати власнику ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 автомобіль марки GEELY MK CBU (куз. №LВ376248S5DL031260, двигун №MR479QAD5N504806), державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажний причеп «ЛЕВ», заводський номер Д0009870.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у сумі 779,00 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 31.08.2018 року.
Головуючий-суддя: