Справа № 2/593/192/2018
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Бережанський районний суд Тернопільської області

"05" жовтня 2018 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_2. В обґрунтування позову зазначила, що 11 серпня 2001 року уклала шлюб із ОСОБА_2, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №93. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із відповідачем подружнє життя не склалося по причині частих сварок, відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, між собою майже не спілкуються. Шлюбних відносин подружжя не підтримує, а їх шлюб залишається простою формальністю.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати, судові витрати залишити за мною і з відповідача не стягувати. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім?ї. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що останні сім років з відповідачем проживаємо окремо, шлюбні стосунки з відповідачем у мене повністю припинені, спільного господарства не ведемо. Причиною розриву наших відносин стала егоїстичність та байдужість відповідача, він не цікавиться ні моїми інтересами як дружини, ні інтересами нашої спільної дитини, свій вільний час він проводив на власний розсуд, фактично ми з ним стали чужими людьми і у нас не залишилося нічого спільного. Фактичних спроб відновити сімейні стосунки за цей час зі сторони відповідача не було; наші стосунки є неприязними. Щодо доказів моїх вимог, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року вирішено розглядати справу заочно.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 11 серпня 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №93, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у сторін по справі народилася одна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження.

З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони останні сім років проживають окремо, шлюбні стосунки між ними повністю припинені, спільного господарства не ведуть. Фактично подружжя стало між собою чужими людьми; сімейно-шлюбних відносин не підтримують, стосунки є неприязними, їх шлюб залишається формальністю.

Отже, суд прийшов до висновку, що сімя сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 11 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №93.

Прізвище позивачки залишити без змін.

Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду, як заочне, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4