Справа №295/9352/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суд м. Житомира ОСОБА_1, розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати арешт майна, який накладений Богунським відділом державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області постановою АА №562501 від 08.04.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8625691, та зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на порушення своїх прав, як спадкоємця зазначеного нерухомого майна, оскільки під час оформлення спадщини вона дізналася, що на квартиру, яка належала її померлому сину - ОСОБА_3 постановою державного виконавця АА № 562501 від 08.04.2009 року накладений арешт, реєстраційний номер обтяження 8625691. Об'єктом обтяження є квартира № 177, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вулиця Клосовського, 14, де на даний час зареєстрована та проживає позивачка, та яка належить на праві спільної сумісної власності їй та померлому сину - ОСОБА_4 Позивачка звернулася до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира з проханням зняття арешту з майна, яке вона має намір отримати у спадок від померлого сина, на що отримала відповідь, яка полягала у тому, що підстави для зняття арешту державним виконавцем з майна боржника відсутні, тому рекомендовано звернутися до суду.

Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно довідки № 239 від 29.01.2018 року, яка видана Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомисрької обласної ради ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 16267 до моменту внесення даних в електронну базу - Реєстр прав власності на нерухоме майно (2003 рік ) за адресою: АДРЕСА_2, право власності на нерухоме майно, а саме квартира, загальною площею згідно правового документу 51,53 кв.м., зареєстровано за громадянами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 36162 про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду 26.06.2000 року (а.с. 6).

З відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що постановою державно виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції АА № 562501 від 08.04.2009 року, на ? ід. ч. квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_3, 20.04.1974р.н. накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 8625691 (а.с. 10).

Згідно копії всідоцтва про смерть серії І-ТП № 316987, яке видано 11.09.2017 року, ОСОБА_3, 20.04.1976р.н. помер (а.с. 12).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50221211 від 11.12.2017 року, який видано Житомирської державною нотаріальною конторою Житомирської області, після смерті ОСОБА_3, 20.04.1976р.н., який помер 11.09.2017 року, заведено спадкову справу № 2/2017 (а.с. 11).

З листа Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 36752 від 12.06.2018 року вбачається, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 6483404 від 26.07.2007 року з виконання судового наказу № 2-3765, виданого Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 ухилявся від сплати аліментів 08.04.2009 року державним виконавцем у межах даного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 8625691. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 11.09.2017 року, актовий запис № 2095 боржник ОСОБА_3 помер. Відповідно до ст. 50 п. 2. Закону України « Про виконавче провадження» (за редакцією 1999 року) на час винесення постанов про повернення виконавчих документів, зняття арешту не передбачалось. Тому враховуючи вищезазначене, підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника відсутні. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі вищевикладеного Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області рекомендувало звернутися до суду, з метою зняття арешту з майна боржника (а.с. 7-8).

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

гідно ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач у судові засідання не зявлявся, відзив не подав та не скористався своїм правом спростувати доводи позивача, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був накладений в рамках виконавчого провадження, боржник у даному виконавчому провадженні помер, державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування арешту майна, що обмежує права позивача як спадкоємця даного майна, суд вважає що позов ОСОБА_2 до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт майна, який накладений постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції АА №562501 від 08.04.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8625691, та зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач: Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (місце знаходження: 10003 м. Житомир, вул. Перемоги, 55, ).

Повний текст рішення складено 16.10.2018 року.

Суддя Н.В. Ведмідь