Провадження № 2/127/3291/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Бойка В. М.,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася позивач з вимогами визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло серія: НОМЕР_1 виданого виконкомом ВМР 19.01.2007р. на підставі рішення від 28.12.2006р. №3231 є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач повідомляє, що відповідач зареєстрований в належному позивачу житлі є сином позивача проте з 2007 р. не проживає в даному будинку , своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів відповідач не бере.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач в позові просив суд справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі, судові витрати просила суд залишити за нею.

Відповідач надіслав до суду заяву. Позов визнає в повному обсязі.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло серія: НОМЕР_1 виданого виконкомом ВМР 19.01.2007р. на підставі рішення від 28.12.2006р. №3231 є власником квартири АДРЕСА_1. ( а.с. 4)

Як вбачається з акту ТОВ «ЖЕО» від 30.07.2018р. № 9637, відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, але за даною адресою не проживає з 2007 р. (а.с. 5-6)

Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону.

Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.

В заяві про розгляд справи без участі позивач просив суд судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 319, 321, 415, ЦК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 27.11.2018р.

Суддя: