Справа № 567/950/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1

В обгрунтування позову зазначає, що з 26.11.2007 перебуває в шлюбі з відповідачем і від спільного подружнього життя в них народились діти дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні.

ОСОБА_3 мотивує свою заяву тим, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що не має можливості надати дітям належне утримання, достатнє для їх віку, оскільки на даний час працює в Київській міській клінічній лікарні та отримує заробітну плату в сумі 3-4 тисячі гривень щомісячно. Зазначає, що інших джерел доходу не має, власного нерухомого майна, грошових заощаджень вона не має.

Вказала, що інших осіб на утриманні немає.

Одночасно зазначила, що відповідач ОСОБА_2 з травня 2018 року проживає окремо від сім"ї та ухиляється від участі в утриманні дітей, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їх матеріальному утриманні.

Зазначила, що відповідач за віком, станом здоровя є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати та періодично займається ремонтними та будівельними роботами в м.Києві, від чого отримує нерегулярний дохід.

Вказує, що їй відомо про те, що у власності ОСОБА_2 перебуває частина квартири за адресою: м.Острог вул.Семінарська,2/2 Рівненської області, а також два автомобілі марки "Таврія" та "Geely CK". Інші особи на утриманні ОСОБА_2 не перебувають, стан здоровя відповідача добрий.

Одночасно зазначає, що їх спільна дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на диспансерному обліку в КЗ "Острозький районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" в звязку з чим потребує періодичного лікування та додаткових матеріальних витрат.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що позасудові заходи вирішення спору жодних результатів не дали, так як на її неодноразові звернення, відповідач відмовся приймати участь в матеріальному утриманні їх дітей.

Враховуючи наведені обставини просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В поданій до суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримала та просить розглянути справу у відсутність позивача

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з азначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно та вказує, що за можливості, буде надавати додаткові кошти на утримання дітей.

Просив врахувати його матеріальний стан, а саме те, що дійсно періодично працює на будівництві в м.Києві і на даний час не працевлаштований. Підтвердив факт належності йому автомобілів марки "Таврія" та "Geely CK", однак вказує, що на даний час автомобіль марки "Таврія" продав. Зазначив, що інші особи на його утриманні не перебувають, стан здоровя в нього добрий.

Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №029673 встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 26.11.2007 року (актовий запис №191).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №185218, виданого 08.02.2013 року, встановлено, що ОСОБА_4 народився 30.01.2013 року і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №129119, виданого 28.10.2010 року, встановлено, що ОСОБА_3 народилася 22.10.2010 року і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

З довідки КЗ "Острозький районний центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги" від 23.07.2018 встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на "Д" обліку в зазначеному закладі з діагнозом: ДНВШ диспанкретизм, дистаболічна кардіопатія.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх діти проживають з позивачем та знаходяться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дітей не бере.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Будучи батьком дітей, ОСОБА_2 своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання своїх малолітніх дітей не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей.

Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що в загальному становить 3000 грн. щомісячно.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач на обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач отримує нерегулярні доходи, періодично працюючи в м.Києві за наймом, що відповідач підтвердив в судовому засіданні.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей та сторін.

Суд бере до уваги той факт, що малолітня ОСОБА_3 хворіє, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в сумі 4000 грн., ОСОБА_1 одночасно обгрунтовує і наявністю витрат, повязаних з обстеженням, лікуванням та оздоровленням ОСОБА_3

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З норм ст. 185 СК України, постанови Судової палати в цивільних справах ВСУ від 24.02.2016 року №6-129цс15, вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, талантів, у звязку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та втрати на них повинен довести позивач.

А тому суд приходить до висновку, що витрати, на які вказує позивач, пов'язані з лікуванням та оздоровленням ОСОБА_3 є додатковими, передбаченими ст. 185 СК України.

Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2018р. - в розмірі 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років не може бути меншим ніж 972 грн.

Запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дітей є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 4000 грн. на дітей буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час не має постійного місця роботи, однак працюючи неофіційно, має можливість забезпечити утримання дітей та приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно та з чим згідний відповідач.

При цьому судом береться до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей та сторін, відсутність у сторін по справі інших утриманців. Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатним, оскільки інших доказів суду не надано,

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 25.07.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення кушнірук ОСОБА_5 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.10.2018.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6