Справа № 523/2701/18
Провадження №2/523/2548/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правда Н.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Одеської міської ради до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування рішення державного реєстратора та знесення самочинного будівництва -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) від 02.10.2017 року №37364915, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1, та з вимогою про зобовязання відповідача ОСОБА_2 знести за власний рахунок обєкт самочинного будівництва нежитлову будівлю загальною площею 87,8 кв.м., розташовану за адресою м.Одеса, вул. Давида Ойстраха, 4.

Під час виконання судом вимог п.3ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд встановив, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо вимоги про скасування рішення державного реєстратора:

В заяві зазначено, що рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) від 02.10.2017 року №37364915, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1 незаконне та підлягає скасуванню з підстав порушення ним п.п. 12,18,41 ПКМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1статті 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно до ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стаття 19 КАС України встановлює, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій відповідача при виконанні функції державного реєстратора, як субєкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Тобто, у цих вимогах спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора.

Отже, враховуючи те, що предметом позовної вимоги є скасування рішення субєкта владних повноважень, суд приходить до переконання, що такий спір підвідомчий адміністративному суду, а провадження по справі в частині вимоги про скасування рішення державного реєстратора - підлягає закриттю.

Щодо вимоги до відповідача ОСОБА_2 про зобовязання знесення самочинного будівництва:

Вимога ґрунтується на обставинах визначених у позові, а саме, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, будівельні паспорта забудови земельних ділянок управлінням не видавались; відсутність у відповідача ОСОБА_2 документів, які б надавали їй право виконувати будівельні роботи, що повязані з будівництвом магазину-пекарні; відповідач використовує земельну ділянку самовільно, за відсутності документів, які підтверджують її речові права на неї; відповідачем здійснено самочинне будівництво у вигляді нового будівництва, при цьому обєкт нерухомості, на який зареєстровано право власності ОСОБА_2, внаслідок такого незаконного будівництва втратив тотожність з тим обєктом, право власності на який було зареєстровано.

Отже, метою знесення об'єктів самочинного будівництва за позовом суб'єкта владних повноважень є не перехід права власності на ці об'єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа №638/3935/15-ц).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством; організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів; організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.

Зазначений висновок міститься у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 11 квітня 2018 року № 11-251апп18.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Одеська міська рада є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює делеговані повноваження.

Враховуючи вказане, вимогу про знесення самочинного будівництва слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання делегованих повноважень у сфері державного контролю за дотриманням законодавства у галузі будівництва.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Отже, загалом, провадження по справі необхідно закрити з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.255,256 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування рішення державного реєстратора та знесення самочинного будівництва закрити.

Розяснити позивачу, що заявлені позовні вимоги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Повна ухвала складена та підписана 17 жовтня 2018 року.

Суддя -