РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Селинного М.С.

при секретарі - Вараниці А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності її батькові, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оформити свої спадкові права після смерті батька позивач не може, оскільки за життя ОСОБА_2 право власності на вказаний будинок належним чином не оформив, у зв'язку з чим відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом, оскільки вона зверталася до нотаріальної контори з відповідною заявою, фактично прийнявши спадщину.

В судове засідання позивач надала заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Від Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки № 1984 вид. 08.08.2018. виконавчим комітетом Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, на момент смерті ОСОБА_2 йому належав житловий будинок АДРЕСА_1. Наведене також підтверджується рішенням виконавчого комітету Устилузької міської ради № 15 від 13.08.1971р. про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1; будівельним паспортом на забудову земельної ділянки та проектом забудови індивідуальної садиби за адресою: АДРЕСА_1; актом про відведення ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку за вказаною адресою. Відповідно до рішення виконавчого комітету Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 143 від 22.11.1991 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 28.04.2014 року виконавчим комітетом Устилузької міської ради Володимир-Волинського району, Волинської області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначений житловий будинок.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копії свідоцтва (повторного) по народження ОСОБА_1, виданого 10.09.1987 року Устилузькою міською радою Володимир-Волинського району, Волинської області вбачається, що ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2.

Згідно витягу № 5 від 23.11.2012р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, наявні відомості про реєстрацію актового запису № 10, складеного 24.07.1993 року про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Білень Н.П. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та запропоновано звернутися до суду.

У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця.

На підставі ст.ст.392,1218,1261,1269 ЦК України, керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-81,197,200,247,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 95,8 кв.м, в тому числі житловою площею 58,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний