АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5905/2018 Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Сухої Марини Василівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 5 квітня 2005 року між сторонами був укладений Кредитний договір №28.3/І - 005.05.1, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на купівлю квартири та ремонт на загальну суму 36 000 доларів США строком до 5 квітня 2015 року зі сплатою 15,7% річних.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №28.3/1 - 005.05.1 від 5 квітня 2005 року та можливими змінами і доповненнями до нього, між банком та ОСОБА_3 5 квітня 2005 року був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1

Банк свої зобов'язання, передбачені умовами Кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень до нього, виконав, що підтверджується випискою з балансового рахунку клієнта.

Однак, відповідачем систематично порушувались умови Кредитного договору, зокрема, неодноразово мало місце несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, а тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34,10 кв.м., житловою- 16,20 кв.м. шляхом продажу ПАТ «Родовід Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 березня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник банку Сухова МаринаВасилівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

В апеляційній скарзі вказує, що суд з невідомих причин витлумачив характер даного позову як такий, що має на меті стягнення додаткових коштів з відповідача, хоча в даному випадку мова йде виключно про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказує, що даний позов пред'явлений позивачем після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання, тобто стягнення заборгованості за Кредитним договором, підтвердженням чого і є рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2014 року. За таких обставин, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки має на меті задоволення вимог позивача за основним зобов'язанням, відносно якого вже існує рішення суду, що набрало законної сили, шляхом продажу іпотечного майна, даний позов не створює нових майнових зобов'язань.

Крім того, зазначає, що позивачем в судовому засіданні від 1.03.2018 року було надано звіт про грошову оцінку іпотечного майна, який містить всі необхідні дані про вартість предмету іпотеки. Проте, суд не врахував даний документ, не прийняв до уваги та не здійснив належне його дослідження як доказу, що надає реальну можливість ухвалити рішення із всіма необхідними складовими, передбаченими законом, і про які сам суд зазначив в змісті оскаржуваного рішення. Крім того, вартість предмету іпотеки зазначена і в самому Договорі іпотеки (п. 1.5). Тобто при поданні позивачем позовної заяви, останнім виконано всі вимоги, встановлені нормами чинного законодавства, зокрема Законом України «Про іпотеку».

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити із викладених в ній підстав.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів з такими висновками суду не погоджується із наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 квітня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28.3/І-005.05.1, відповідно до пунктів 1.1 - 1.4 якого банк надає позичальнику кредит на купівлю квартири та ремонт на загальну суму 36000 доларів США строком до 05 квітня 2015 року зі сплатою 15,7% річних.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця позичальник зобов'язується частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 300 доларів США шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку, а також сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом.

Пунктом 4.7 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати нарахованих відсотків, позичальник зобов'язаний сплатити Банку за кожний день пеню в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.4 кредитного договору, від суми простроченого платежу.

01 червня 2006 року Банк та Позичальник уклали Договір №1 про внесення змін до кредитного договору, яким встановили процентну ставку за кредитним договором в розмірі 13,5% річних з дня укладення договору.

21 травня 2007 року між Банком та Позичальником укладено Договір №2 про внесення змін до кредитного договору, яким сторони виклали кредитний договір № 28.3/І-005.05.1 від 05 квітня 2005 року в новій редакції, відповідно до пунктів 1.1-1.3 якої банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 70000 доларів США строком по 05 квітня 2010 року включно зі сплатою 13,5% річних.

Відповідно до п.4.5 Кредитного договору в новій редакції за порушення строків повернення кредиту чи сплати нарахованих відсотків позичальник зобов'язаний сплатити банку за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.3 кредитного договору, від суми простроченого платежу.

Додатковою угодою до Кредитного договору, укладеною між сторонами від 10 жовтня 2008 року, викладено п.1.3 кредитного договору в новій редакції та встановлено процентну ставку за кредитним договором в розмірі 17% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 5 квітня 2005 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки, за умовами якого, іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором №28.3/І-005.05.1 від 05 квітня 2005 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості за Кредитним договором та цим договором, передає в іпотеку Іпотекодержателю належну йому на праві власності квартиру №84 за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, буд. 2б. (п. 1.1 Договору іпотеки).

24 липня 2006 року Банк та Позичальник уклали Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 05 квітня 2005 року.

21 травня 2007 року Банк та Позичальник уклали Договір №2 про внесення змін до Договору іпотеки від 05 квітня 2005 року.

Згідно з пунктом 1.2.1 вказаного Договору іпотеки, з урахуванням договорів про внесення змін до Договору про іпотеку, Іпотекодавець зобов'язаний повернути кредит у розмірі 70000 доларів США в строк до 05 квітня 2010 року.

Відповідно до п. п. 3.1.1. 3.1.2 Договору іпотеки, при порушенні іпотекодавцем умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні Іпотекодавцем умов цього Договору та у випадках встановлення законом у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх позовних вимог за основним зобов'янанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти днів Іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов цього Договору, яка надсилається Іпотекодавцю відповідно до п. 2.4.1 цього Договору.

Пунктом 3.2.1.1 передбачено продаж предмета іпотеки іпотекодержателем.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва, яке було змінено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 13 березня 2014 року було стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банку» заборгованість по кредитному договору від 5.04.2005 року у розмірі 74 414 доларів США 2 центи, пеню в розмірі 201 120, 98 грн та три проценти річних в сумі 67 846, 77 грн.( а.с.86)

Зазначене рішення суду на час розгляду справи не виконане.

Однак, рішенням суду заборгованість за кредитним договором від 5.04.2005 року встановлена та стягнута , а тому підстав для стягнення інших сум заборгованості у суду вже немає.

У Постанові Великої Палати Верховного суду від 4 липня 2018 року за провадженням № 14-154цс18 викладена така ж позиція.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Таким чином, позивач має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом продажу квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34,10 кв.м., житловою- 16,20 кв.м. іпотекодержателем за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни, встановленої суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час проведення процедури продажу , в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 5.04.2005 року № 28.3/1-005.05.1, укладеним між Відкритим акціонерним товариством « Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « Родовід Банк», та ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ «Родовід Банку» в розмірі 74 414 доларів США 2 центи, пеню в розмірі 201 120, 98 грн та три проценти річних в сумі 67 846, 77 грн.

Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Загальна площа нерухомості не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Судом встановлено, що Договір кредиту укладений у валюті США, загальна площа квартири, що перебуває у іпотеці , становить 34,10 кв.м. та є постійним місцем проживання іпотекодавця та боржника.

За таких умов колегія суддів прийшла до висновку, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути відстрочено на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Сухої Марини Василівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 1 березня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34,10 кв.м., житловою- 16,20 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу квартири іпотекодержателем за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час продажу квартири, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 5.04.2005 року № 28.3/1-005.05.1, укладеним між Відкритим акціонерним товариством « Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « Родовід Банк», та ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ «Родовід Банку» в розмірі 74 414 доларів США 2 центи, пені в розмірі 201 120, 98 грн та три проценти річних в сумі 67 846, 77 грн.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду відстрочити на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 7 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: