Справа № 577/269/18
Провадження № 2/577/356/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі :

головуючого судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Надія, третя особа Головне управління Держгеокдастру у Сумській області про визнання договорів оренди землі недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4П звернулася до суду із даним позовом та просить визнати недійсними договори оренди землі від 13.05.2015 р. укладені між ОСОБА_5 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Надія на земельні ділянки площею 3,8292 га, 0,4532 га, 0,4241 га та скасувати їх державну реєстрацію. Вимоги обгрунтовує тим, що її батьками є ОСОБА_6, померла 15.01.2008 р., та ОСОБА_5, померлий 22.07.2015 р. Останній за життя мав у власності земельні ділянки розміром: 3,8292 га, в т.ч. рілля 3,8292 га, кадастровий номер :05:002:0082, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №387896, виданого Конотопською райдержадміністрацією Сумської області 14.11.2008 р.; 0,4532 га, в т.ч. пасовища 0,4532 га, кадастровий номер :05:001:1977, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №387894, виданого Конотопською райдержадміністрацією Сумської області 14.11.2008 р.; 30,4241 га, в т.ч. сіножаті 0,4241 га, кадастровий номер :05:002:0082, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №387895, виданого Конотопською райдержадміністрацією Сумської області 14.11.2008 р., які знаходяться на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті батька відкрилася спадщина, яку вона як спадкоємець за законом прийняла та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки. Під час спадкування вказаних земельних ділянок зясувалося, що строк дії договорів оренди землі, які були укладені батьком закінчилися наприкінці 2015 р. Повідомила відповідача про відсутність наміру повторно укладати з ним договори оренди землі. Однак дізналась, що 13.05.2015 р. батько вже уклав такі договори з підприємством і вони розповсюджуються на неї, як на спадкоємця. Вказані договори дійсно існують і датуються 13.05.2015 р., однак були зареєстровані державним реєстратором Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області лише 14.12.2015 р., тобто після смерті ОСОБА_5 Вважає, що вищевказані договори оренди землі, які були зареєстровані після смерті орендодавця (тобто після припинення його цивільної правоздатності) і земля не передана орендодавцем орендареві, не відповідають вимогам законодавства України і можуть бути визнані судом недійсними відповідно до ст.215 ЦК України. Намагалась вирішити з відповідачем питання розірвання договорів у добровільному порядку, але останній категорично відмовився, порушивши її законні права та інтереси, що і змусило звернутися до суду з позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини.

Представники відповідача СТОВ Надія ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожен окремо, у задоволенні позову просять відмовити, посилаючись на письмові заперечення. Просять стягнути понесені витрати у звязку з розглядом справи.

Третя особа представник Головного управління Держгеокадастру Сумської області в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, задоволенню позову не заперечують.

Встановлено судом, що 13.05.2015 р. між ОСОБА_5 та СТОВ Надія у простій письмовій формі було укладено договори оренди земельних ділянок площею 3,8292 га, 0,4532 га, 0,4241 га, які розташовані на території Попівської сільської ради Конотопського р-ну Сумської обл. (а.с.22-33). ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5, померлого 22.07.2015 р. (а.с.4-6), і власником вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за законом (а.с.7-10, 12-15, 17-20). 14.12.2015 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано вищевказані договори оренди землі, укладені між ОСОБА_5 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Надія (а.с.9-11, 14-16,19-20) .

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, померлий ОСОБА_7 та відповідач, уклавши вищевказані спірні договори, на момент їх укладення досягли згоди щодо усіх їх істотних умов.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

П. 42 спірних договорів передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» та Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред'явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред'явлення. (Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року № 6-5цс13).

Отже, підстави передбачені нормами ЦК України та Закону України Про оренду землі для визнання спірних договорів оренди землі недійсними відсутні, оскільки сторони досягли згоди щодо істотних умов договорів під час їх укладення, а на момент предявлення позову державну реєстрацію здійснено.

Крім того, відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За загальним правилом смерть фізичної особи - сторони зобов'язання - не припиняє зобов'язального правовідношення, оскільки майнові права та обов'язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців (ст. 1218 ЦК).

Підстави припинення договору оренди землі визначені у ст. 31 Закону України «Про оренду землі», до яких смерть орендодавця не входить.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті орендодавця за наявності спадкоємців відбувається заміна орендодавця у договорі. Таким чином, права та обов'язки за укладеними ОСОБА_5 договорами оренди землі у результаті його смерті не припинилися, а перейшли до його спадкоємця ОСОБА_4 (Висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-18цс13 від 17 квітня 2013 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представники відповідача заявили в судовому засіданні та надали до справи попередньо (орієнтовний) розрахунки судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме за: замовлення та отримання витягу з ЄДРПОУ по ТОВ АФ Конотопська в сумі 73 грн., надсилання відзиву на позовну заяву та додатків до суду і сторонам по справі в сумі 150 грн., надсилання заперечення на позовну заяву та додатків до суду і сторонам по справі в сумі 150 грн., витрат повязаних з явкою до суду (пальне) в сумі 1638 грн. (а.с.65), замовлення та отримання витягу з ЄДРПОУ по ТОВ АФ Конотопська в сумі 73 грн., надсилання відзиву на позовну заяву та додатків до суду і сторонам по справі в сумі 126 грн., витрат повязаних з явкою до суду (пальне) в сумі 1200 грн. (а.с.100-101). На підтвердження понесених витрат, відповідач надали лише чек ПП Пром-продукт АЗС Чернігівська обл. № 477690 від 06.09.2018 р. на суму 1200 грн. (за пальне) (а.с.100). Однак, до нього відсутній детальний розрахунок понесених витрат, що пов»язані з явкою до суду, а саме не вказано відстань від м.Бахмач Чернігівської обл. до м.Конотоп Сумської обл., марка автомобіля на якому представники відповідача приїздили до м.Конотоп та кому він належить (відповідний договір оренди чи копії нарядів, відрядження службового автомобіля відповідача), розрахунок витрат пального т/з на 100 км.

Отже, представниками відповідача не обгрунтовано заявлені ними судові витрати в звязку з розглядом даної справи. Тому, суд приходить до висновку, що вони не покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Надія, місце знаходження м.Бахмач Чернігівської області, вул.Богунцева, 1, .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, місце знаходження м.Суми, вул.Петропавлівська, 108, .

Повне рішення складено 11 вересня 2018 року.

Суддя Гетьман В. В.