Справа № 2-2954/11
Провадження № 4-с/456/9/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника у ВП №52260453 від 19.06.2017 р.

в с т а н о в и в :

Скаржник звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника у ВП №52260453, винесену 19.06.2017 року заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 Свої вимоги мотивує тим, що 19.06.2017 р. заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у розмірі стягнення 643776, 36 грн. заборгованості в користь ПАТ «Надра Банк». Вважає, що вказана постанова про накладення арешту підлягає скасуванню, оскільки 28.07.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Цього ж дня на виконання вказаного договору було укладено договір застави. Вказаним договором застави рухомого майна було забезпечено виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №41.1/АА-00020.08.2 від 28 липня 2008 р. перед ВАТ «Родовід Банк». Предметом застави є транспортний засіб марки Skoda моделі OctaviaA5 AMBIENTE, типу легковий комбі В, номер шасі (кузова, рами) TMBHA41Z48B157079, сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Таким чином, вважає, що саме ВАТ «Родовід Банк» має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а тому правові підстави для винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на все майно боржника, яке передано в заставу відсутні, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію заставодержателем зазначеного першочергового права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета застави.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 вимоги поданої скарги підтримав, просив суд задоволити таку у повному обсязі.

Представники ПАТ КБ «Надра», ВАТ «Родовід Банк», Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на території всієї України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу. Порядок виконання рішення суду визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог частин першої, третьої та четвертої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

У п. 1 Постанови №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця й іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2008 року між ВАТ «Родовід банк» та ОСОБА_1, укладено кредитний договір №41.1/АА-00020.08.2, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на загальну суму 23 512, 00 доларів США терміном до 28 липня 2015 рок включно.

Згідно договору застави транспортного засобу №41.1/AА-00020.08.2-3, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Родовід Банк», заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором №41.1/AА-00020.08.2 від 28.07.2008 р., передав в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно:Skoda моделі OctaviaA5 AMBIENTE, типу легковий комбі В, номер шасі (кузова, рами) TMBHA41Z48B157079, сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2012 р. задоволено позов ПАТ КБ «Надра», стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ КБ «Надра» 640953,36 грн. боргу за кредитним договором, що становить 80383, 43 долари США, а також стягнуто судовий збір.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Білоган У.С. від 20.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52260453 на підставі виконавчого листа №2-2954-2011, виданий 10.05.2012 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_6 боргу в користь ПАТ «Надра Банк» в сумі 643 776, 36 грн.

Постановою державного виконавця від 19.06.2017 року, винесеної у виконавчому провадженні ВП №52260453, накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Постановою державного виконавця від 03.10.2016 року, винесеної у виконавчому провадженні ВП №52260453, на підставі рішення суду накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках АТ «УкрСибБанк» та належать боржнику ОСОБА_6

Аналізуючи вимоги скарги ОСОБА_1 про порушення, які з її точки зору мали місце при винесенні постанови про арешт майна боржника у ВП №52260453 від 19.06.2017 р., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-УІІІ, який набрав чинності з 30 листопада 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1 та 2 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Згідно з ч.6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що при винесенні постанови про арешт майна боржника, в обовязки державного виконавця не входить зясування питання про те, чи перебуває майно, яке може належати боржнику у заставі або іпотеці у іншого кредитора.

Слід вказати, що матеріалами справи підтверджується факт боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра», а відтак, у державного виконавця були всі підстави, передбачені законом для відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про накладення арешту на майно боржника. Додатково слід зазначити, що на запити державного виконавця отримано відповіді про наявне все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику, а відтак скасування постанови про арешт майна боржника в повному обсязі порушуватиме законні права та інтереси стягувача, що є неприпустимим з точки зору цивільно-процесуального законодавства. Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, у боржника ОСОБА_1, окрім автомобіля, у власності є квартира АДРЕСА_1, а відтак скасування постанови про накладення арешту на майно, в майбутньому може унеможливити виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2012 р., яким задоволено позов ПАТ КБ «Надра» та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ КБ «Надра» 640953,36 грн. боргу за кредитним договором.

Окрім цього, слід вказати, що скаржником не наведено у скарзі обставини, за яких у суду наявні підстави вважати, що винесеною постановою про арешт майна боржника порушені її законні права чи інтереси.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд не знаходить правових підстав для задоволення скарги, оскільки скаржником не наведено жодних переконливих обставин та не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, права скаржника жодним чином не порушені, оскільки державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та положень Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника у ВП №52260453 від 19.06.2017 р. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_7