Ухвала

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 462/3299/15-ц

провадження № 61-17940 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визнання права власності,

В с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в якому просила визнати недійсним договір ренти від 16 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 В обґрунтування вимог позову, посилалася на те, що укладаючи договір ренти ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними і цим правочином порушено її права, як спадкоємця, після його смерті.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір ренти від 16 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І. Р., зареєстрований в реєстрі за № 707. У задоволенні позову щодо визнання за ОСОБА_5 права власності на спірну квартиру відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 березня 2018 року ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_4, надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, не встановлено всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 квітня 2018 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

Ухвалою Верховного суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 02 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 05 червня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для зазначення відомостей щодо адреси електронної пошти, номеру засобу зв'язку та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У встановлений суддею строк ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_4, надіслала засобами поштового зв'язку матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: зазначила відомості щодо адреси електронної пошти ОСОБА_4 та номера засобу зв'язку, а також надала оригінал квитанції про сплату судового збору від 11 травня 2018 року № 284 на суму 487 грн 20 коп.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 16 лютого 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір ренти, посвідчений приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І. Р., зареєстрований за № 707.

Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами третьою та п'ятою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 225 ЦК України правочин. який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Відповідно до акта амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 04 лютого 2013 року № 167, ОСОБА_7 на момент підписання договору ренти від 16 лютого 2009 року страждав стійким хронічним розладом психічної діяльності, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не мін керувати ними.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним правочину, оскільки відповідно до акта амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 04 лютого 2013 року № 167 ОСОБА_7 на момент підписання договору ренти він страждав стійким хронічним розладом психічної діяльності, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська