Справа № 161/6953/18
Провадження № 2/161/2340/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,-
ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Свою скаргу мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2011 року у цивільній справі № 2-20/11 за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за договором кредиту, було ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», заборгованість за договором кредиту № 09.65-08-СК від 11.04.2008 року. 19 квітня 2011 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист №2-20/11. 23 березня 2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області було постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 19.04.2011 року Луцьким міськрайонним судом у справі №2-20/11 за позовом ПАТ ВТБ Банк до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановою від 08 січня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП № 41674804 по примусовому виконанню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.
Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження було закінчене та у такому випадку не підлягає стягненню виконавчий збір.
З урахуванням вищевикладеного просить, визнати незаконною, протиправною, такою що суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 41674804 від 08.01.2014 року, яка була видана старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 35792889 виданої 25.02.2013 року.
Ухвалою від 01 червня 2018 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи стягувача відкрите акціонерне товариство «ВТБ Банк».
Від заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41674804 від 08.01.2014 року, яка була видана старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 та постанову про стягнення виконавчого збору у рамках виконавчого провадження ВП №41674804 яка була видана старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 Закрити виконавче провадження ВП №41674804 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 703 770,91 грн. Крім того, судове засідання проводити за її відсутності.
Від державного виконавця Новосада О.Ю. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Представник стягувача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області перебував виконавчий лист № 2-20/11 виданий 19 квітня 2011 року по примусовому виконанню рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства ВТБ Банк заборгованість за договором кредиту №09.65-08-СК від 11.04.2008 року в розмірі 7 036 844,06 гривні 06 коп. та по 865 грн. судових витрат по справі.
Постановою від 25 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № 35792889 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.
Постановою від 08 січня 2014 року у виконавчому провадженні № 41674804 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження по виконанню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35792889 на підставі постанови від 25 лютого 2013 року.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 підпунктом .5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у звязку із скасуванням або визнанням нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 7 статті 27 Закону встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Аналіз вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що в разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виконавче провадження підлягає закінченню, а виконавчий збір не стягується.
За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1, оскільки такі дії не відповідають вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про неправомірність дій та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 від 25 лютого 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35792889, та постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 41674804 від 08 січня 2014 року по виконанню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35792889 на підставі постанови від 25 лютого 2013 року.
Вимога заявника про зобовязання державного виконавця закрити виконавче провадження ВП №41674804 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 703 770,91 грн. не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.19, 43 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 447-451 ЦПК України, ст.27,39 Закону України «Про виконавче провадження», п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,-
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження задовольнити частково.
Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 від 25 лютого 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35792889 по виконанню виконавчого листа №2-20/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства ВТБ Банк заборгованість за договором кредиту №09.65-08-СК від 11.04.2008 року в розмірі 7 036 844,06 гривні 06 коп. та з кожного по 865 грн. судових витрат по справі.
Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 08 січня 2014 року, у виконавчому провадженні № 41674804 по виконанню постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35792889 на підставі постанови від 25 лютого 2013 року.
В решті вимог за скаргою - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 04 жовтня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_7