Справа 206/4769/18
Провадження 2/206/1326/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кушнірчука Р.О.,

при секретареві судового засідання - Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів за період з 19 червня 2017 року по 31 липня 2018 року в розмірі 12100,31 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач її колишній чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі до 22 грудня 2009 року. Від спільного життя вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 17 липня 2017 року з відповідача на її користь на утримання доньки були стягнені аліменти в розмірі ? частини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Виконавчий лист виданий на підставі вищезазначеного рішення знаходиться на виконанні у виконавчий службі. Відповідачу було достовірно відомо про рішення суду про стягнення аліментів, але він сплачував кошти в рахунок аліментів у меншому розмірі, ніж встановлено судовим рішенням. Заборгованість по аліментам станом на липень 2018 року включно складає 12100,31 грн. У звязку з наявністю заборгованості по аліментам, вважає, що має право на стягнення з відповідача аліментів за період з серпня 2017 року по липень 2018 року у розмірі 24589,05 грн. Однак, враховуючи, що розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, то з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у сумі 12100,31 грн.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що він вважав, що визначені судом до сплати аліменти будуть складати не більше 1000 грн. на місяць. Майже таку суму він сплачував позивачу щомісячно. У звязку з чим не знав, що у нього наявна заборгованість по аліментам.

Заслухав доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.3).

На виконання вищевказаного рішення 01 серпня 2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 206/3148/17 (а.с.4).

Цей виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.4).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2018 року становить 12100,31 грн. за період з червня 2017 по липень 2018 року відповідачем сплачено аліменти на загальну суму 12236,92 грн. (а.с.4).

Зазначений розрахунок боржником у встановленому законом порядку оскаржено не було, тому підстави вважати її невірною у суду немає.

Так, стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов'язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов'язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15. 05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цiєї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Однак, таких обставин відповідачем суду не доведено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.

До аргументів відповідача, що про наявність заборгованості він нічого не знав, суд ставиться критично, оскільки така необізнаність відповідача не може бути підставою для відмови у позові про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за певний період, оскільки є формальною і такою, що не відповідає правам та законним інтересам дитини.

Доводи відповідача про скрутне фінансове становище не підтверджені належними доказами, та самі по собі не можуть бути виключною підставою для звільнення його від сплати пені, так само, як і наявність в нього іншої дитини.

Згідно з приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова ОСОБА_6 Верховного Суду від 25.04.2018 р. справа № 572/1762/15-ц ( реєстраційний 75296544) містить висновки про відступлення від висновків , які викладені в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. та в наступних постановах того ж суду, щодо застосування ст.196 СК України.

Так, за правовим висновком ОСОБА_6 Верховного Суду пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст. 196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:

Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З матеріалів справи і зокрема, розрахунку державного виконавця видно, що за період з серпня 2017 р. по липень 2018 року включно боржник допустив несплату аліментів на загальну суму 12100,31 грн.

Станом на серпень 2018 року заборгованість не погашено.

Отже, виходячи з цих обставин справи, наведених вимог закону, суд перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, встановивши його правильність приходить до висновку, що розмір пені за період з серпня 2017 року по липень 2018 року включно становить 24589,05 грн.

Однак, враховуючи, що загальний розмір нарахованої пені перевищує її межі визначені ч.1 ст.196 СК України, то до стягнення підлягає 12100,31 грн., що не перевищує 100% заборгованості боржника.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, сел. Слобожанське, вул. Теплична,2) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12100,31 грн. за період з серпня 2017 року по липень 2018 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Повний текст судового рішення складений 19 жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук