Справа № 444/519/18
Провадження № 2/444/550/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 13.11.2003 року померла її тітка- Івашко ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №315187, яке видано Річківською сільською радою. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

При житті ОСОБА_4 16.02.2001 року склала заповіт, яким заповіла земельну частку (пай), який їй належав на підставі сертифікату.

Зазначає, що з приводу спадкування вона звернулася до Рава-Руської дерєавної нотаріальної контори, де їй повідомлено, що після ОСОБА_4 вже відкрито спадкову справу Жовківською державною нотаріальною конторою №86/2005 про що видано інформаційну довідку 14.09.2017 року, а тому і їй слід звертатися в Жовківську нотконтору.

Звернувшись до Жовківської державної нотаріальної контори з приводу спадкування їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину земельної частки (паю), оскільки в заповіті ОСОБА_4 від 16.02.2001 року вказано, що вона заповіла сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 029332, який зареєстровано в книзі сертифікатів за №240, а вона подала в нотконтору Державний акт про право приватної власності на землю площею 1,4578 га на території с.Шабельня Річківської сільської ради № III-ЛВ №025193, який виданий на імя ОСОБА_4, цільове призначення ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .

Вказує, що після отримання сертифікату про право на земельну частку (пай) в 2000 році Жовківською районною держадміністрацією було видано розпорядження № 165 від 07.03.2000 року, яким було затверджено проект відведення земель (середніх земельних часток) і дозволено передачу у приватну власність громадянам с. Шабельня паїв.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_4 і було передано в натурі в приватну власність земельну частку (пай) площею 1,4578 га . В Державному акті зазначено цільове призначення землі « для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Акт я втримала вже після смерті тітки.

Стверджує про те, що ОСОБА_4 в 1996 році дійсно було видано сертифікат про право на середню земельну частку (пай) площею 2,27 га серії ЛВ №029332 зареєстрований за №240 08.05.1996 року в книзі записів сертифікатів Річківської сільської ради. Сертифікат видано зразка, який затверджений ухвалою Львівської обласної ради №277 від 01.02.2993 року і відповідно до розпорядження № 65 Жовківської РДА від 07.03.2000 року проведено зміни в облікові документи і виділено земельну ділянку ОСОБА_4 в натурі на місцевості площею 1,4578 га і видано Державний акт серії III-ЛВ № 025193.

Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадщину вона прийняла, оскільки з дня смерті ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 1,4578 га, проживала разом з тіткою.

А тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.11.2003 року, на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Шабельня Річківської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту серії III-ЛВ № 025193.

Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити.

Представник відповідача- Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, заперечень, клопотань не мають.

Представник третьої особи- Жовківської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Львівській області в підготовче судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак від на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника.

Третя особа- Івашко ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не зявилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії свідоцтва про смерть серії I-СГ № 315187, яке видано Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області 13.11.2003 року вбачається, що ОСОБА_4 померла 13.11.2003 року про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 36.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_4 померла 13.11.2003 року, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, в той же час строк її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини після її смерті регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до норми ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ще протягом життя, а саме 16.02.2001 року ОСОБА_4 склала заповіт із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 029332, який зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за № 240 заповіла своїй племінниці ОСОБА_1, тобто позивачу по справі. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 20. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався, що стверджується його дублікатом.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ст. 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено під час розгляду справи, предметом заповіту є сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 029332, який зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за № 240.

В той же час позивач ставить позовними вимогами визнання за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.11.2003 року, на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Шабельня Річківської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту серії III-ЛВ № 025193.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ст. 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом.

Судом встановлено, що дійсно на підставі Державного акту серії III-ЛВ № 025193 ОСОБА_4 належить право приватної власності на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Шабельня Річківської сільської ради.

Так як з копії спадкової справи № 86, яка заведене Жовківською ДНК після смерті ОСОБА_4, вбачається, що крім позивача в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.11.2003 року, звернувся ОСОБА_2, відомостей про те, що останній відмовився від прийняття спадщини немає, крім того на його імя видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважав за необхідне залучити останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Так як заповітом, який складено ОСОБА_4 16.02.2001 року не охоплено спадщини в частині права власності на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Шабельня Річківської сільської ради, право на спадкування такої за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці 1-5 черг за законом.

А тому суд прийшов до висновку, що немає підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Шабельня Річківської сільської ради в порядку спадкуванння за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.11.2003 року.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.11.2003 року, на земельну ділянку площею 1,4578 га, цільове призначення якої "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що розташована на території с. Шабельня Річківської сільської ради та належала на праві власності ОСОБА_4 згідно державного акту серії III-ЛВ № 025193- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.