Справа № 211/2930/18
Провадження № 2/211/1599/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 жовтня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Сарат Н.О.

за участі секретаря судового засідання: Зоріній С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві зазначає, що 31.10.2017 року між ОСОБА_1 та позичальником був укладений договір позики. Відповідно до договору позики відповідач ОСОБА_3 отримав під розписку від позивача ОСОБА_1 у борг суму коштів в розмірі 200000,00 гривень і зобовязався повернути їх в строк передбачений договором, а саме до 31.12.2017 року, а також проценти. Проте станом на 09.01.2018 року позичальник ОСОБА_3 заборгованість не повернув. 31.10.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором позики було укладено договір поруки , відповідно п. 1,2 договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобовязався перед позичальником ОСОБА_1 в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення суми позики за основним договором позики від 31.10.2017 року. Відповідач ОСОБА_3 відмовляється належним чином виконати свої грошові зобовязання, ігнорує телефонні дзвінки, при особистих зустрічах при свідках відмовляється повертати борг, ухиляється від виконання своїх зобовязань. Проте, ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу 16.11.2017 року передав позивачеві ОСОБА_1 кошти в сумі 10050,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням . Оскільки частково відповідач ОСОБА_3 сплатив суму боргу чим визнав борг, позивач просить стягнути з відповідачів суму 189950 ,00 грн. боргу за позикою , а також судовий збір.

Ухвалою суду від 10 липня 2018 року позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі до суду не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, позов визнав, вказав, що гроші ОСОБА_3 брав у позивача. Від відповідача ОСОБА_3 заяв не надходило.

В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку задовольнити позов у повному обсязі.

Судом встановлено, що 31.10.2017 року між ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_3 був укладений договір позики. (а.с. 10). Відповідно до договору позики відповідач ОСОБА_3 отримав під розписку від позивача ОСОБА_1 у борг суму коштів в розмірі 200000,00 гривень і зобовязався повернути їх в строк передбачений договором, а саме до 31.12.2017 року, а також проценти. (а.с. 11- розписка від 31.10.2017 року). Станом на 09.01.2018 року позичальник ОСОБА_3 заборгованість не повернув.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В даному випадку відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує укладений між сторонами правочин щодо передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 надав позивачу розписку про отримання в борг грошей, а саме 200000 гривень зі строком повернення до 31.12.2017 року з нарахованими відсотками 20% річних, а отже сторони дотримались письмової форми договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобовязання .

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідач ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу 16.11.2017 року передав позивачеві ОСОБА_1 кошти в сумі 10050,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 12). Але більше кошти не повертає та зобовязання повністю не виконує.

31.10.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором позики було укладено договір поруки , відповідно п. 1,2 договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобовязався перед позичальником ОСОБА_1 в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення суми позики за основним договором позики від 31.10.2017 року. (а.с. 9).

Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Положеннями ч. 1статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставина, на яку посилаються позивач, як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сума боргу за договором позики заборгованість яка складається з 189950,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Керуючись ст. 525, 526, 551, 610, 625, 629, 638, 1046, 1047 ЦК України, статтями 4, 19, 259, 263 - 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , НОМЕР_2 солідарно на користь ОСОБА_1, заборгованість за договором позики яка складається з: 189950,00 грн. ( сто вісімдесят девять тисяч девятсот пятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , НОМЕР_2 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1899 (одна тисяча вісімсот девяносто девять) гривень 50 копійок, тобто з кожного по 949,75 грн. ( девятсот сорок девять гривень 75 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4