Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 368/607/17

провадження № 61-39676св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя - доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Київської області від 15 травня 2018 року складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивовано тим, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір дарування, відповідно до умов якого останній прийняв у дар 36/100 частин належного їй домоволодіння, а саме житловий будинок літера А-1. Інший житловий будинок літера А залишився у власності позивача.

Крім того, у її володінні та користуванні перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,193 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1

29 квітня 2017 року позивач дізналась про те, що відповідач без її згоди за допомогою спеціальної сільськогосподарської техніки обробив у власних інтересах земельну ділянку, яка перебуває у її володінні та користуванні. Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують її право власності на землю.

З урахуванням наведеного, позивач просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею земельною ділянкою для особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_2, яка належить позивачеві на праві власності.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року позовна заява ОСОБА_4 залишена без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач повторно 18 жовтня 2017 року та 14 листопада 2017 року не з'явилась у судове засідання, а заяви представника позивача ОСОБА_6 від 17 жовтня 2017 року про відкладення розгляду справи та від 30 жовтня 2017 року про зупинення провадження у справі не підлягали задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутній документ про підтвердження повноважень ОСОБА_6 як представника позивача.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що справа призначалась до розгляду неодноразово, в тому числі, двічі поспіль 18 жовтня і 14 листопада 2017 року, про що позивача було повідомлено, відповідно, 10 і 26 жовтня 2017 року, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

20 червня 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила постанову апеляційного суду скасувати а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом при перегляді ухвали суду першої інстанції порушено статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, не взято до уваги, що підписи у повідомленнях про вручення поштового відправлення не збігаються із підписом позивача у довіреності від 31 жовтня 2016 року, що вказує на те, що позивача не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи.

Також апеляційним судом залишено поза увагою, що суд першої інстанції не надіслав позивачеві ухвалу про залишення її позову без розгляду, чим порушено норми процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

03 вересня 2018 року ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7 подав до Верховного Суду відзив у якому касаційну скаргу позивача просить залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2016 року справу призначено до розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд правильно погодився з висновками суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви без розгляду, через те, що позивач двічі не з'явилась в судове засідання до суду першої інстанції, про що була повідомлена своєчасно, а її представник, звертаючись до суду із заявою про відкладення розгляду справи (а.с. 51) та клопотанням про зупинення провадження у справі (а.с. 57) не надав належних доказів своїх повноважень.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені без додержання норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик