н/п 2/490/1219/2018 Справа № 490/9883/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
24 вересня 2018 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, -
Позивач просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала.
Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 просив про розгляд справи у його відсутності.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Обставини справи встановлені судом.
Постановою державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 30.10.2017 року виконавчий напис №61, виданий 16.01.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, передано до Центрального відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, оскільки боржник проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Інших документів, на підставі яких було вчинено відповідний оскаржуваний виконавчий напис, нотаріусом суду не надано.
Суд звертає увагу на те, що із переліку документів, які були надані суду нотаріусом і на підставі яких нотаріус вчинив відповідний оскаржуваний виконавчий напис, не вбачається наявність будь-яких відомостей чи документів, зміст яких беззаперечно та обєктивно підтверджував би отримання боржником відповідної вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо наявності та необхідності сплати заборгованості, і як наслідок вчинення або не вчинення боржником ОСОБА_1 відповідних дій щодо визнання чи заперечення обставин відносно такої заборгованості, оскільки направлення боржнику відповідного поштового відправлення без наявності доказів отримання його адресатом не може підтверджувати обставини отримання таких документів боржником, а відтак, не може підтверджувати наявність обставин як обізнаності боржника з відповідною заборгованістю, так і обставин щодо безспірності такої заборгованості, що згідно із вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - є однією із умов вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Крім того, суд звертає увагу на те, що зміст досліджених в судовому засіданні документів, які були надані суду нотаріусом і на підставі яких нотаріус вчинив відповідний оскаржуваний виконавчий напис, а саме: заява про вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості та копія виконавчого напису, вказують, що строк, за який проводиться стягнення, починається з 05.09.2008 року та закінчується 01.09.2017 року - за 2333 днів, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами встановленого законом трирічного строку та в розумінні норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - унеможливлює нотаріуса вчиняти виконавчий напис.
Ухвалою Центрального районного суду мм. Миколаєва від 09.06.2015 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду ( Справа №485/551/15-ц).
Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зміст ст. 88 Закону України «Про нотаріат» прописує, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п.п. 3.1. п.п. 3.5. п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору, а також засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17 (Постанова N 6-887цс17, 754/9711/14-ц) міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком N 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.
За даних обставин, враховуючи, що відповідний оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом ОСОБА_2 на підставі документів, які не підтверджують безспірність відповідної заборгованості, визначеної у виконавчому написі, беручи до уваги відсутність в переліку документів, які були надані нотаріусу для вчинення відповідного виконавчого напису, оригіналу кредитного договору та виписки із особового рахунку, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором, що суперечить приписам п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в силу чого, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до задоволення.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп. понесених судових витрат за сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.12,13,19,23,81,141,263-265, 268,273,315, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позива задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Н.П. Черенкова