Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-439/2011

провадження № 61-14233 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк»,

представники заявника: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

заінтересовані особи: Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, старший державний виконавець Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук Тарас Миколайович, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Апеляційного суду Волинської області у складі судді Здрилюк О. І. від 19 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі -

ПАТ «Родовід Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» звернулося до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщука Т. М.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки не здійснив всіх необхідних заходів для виконання рішення Горохівського районного суду Волинської області від 05 липня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області у складі судді Адамчук Г. М. від 21 листопада 2017 року у задоволенні скарги

ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» оскаржив до суду апеляційної інстанції вказану ухвалу.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 19 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з 01 січня 2018 року представництво у суді апеляційної інстанції у справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватись адвокатами. Апеляційну скаргу подано представником за довіреністю ОСОБА_3, при цьому не надано доказів того, що цей представник є адвокатом, тобто апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

У касаційнійскарзі, поданій у березні 2018 року, ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, оскільки провадження у цій справі було відкрито у 2011 році, то апеляційну скаргу було підписано належним представником ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року (згідно із поштовою відміткою) представник ПАТ «Родовід Банк» - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 листопада

2017 року.

До апеляційної скарги було додано довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважено представляти інтереси ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк».

Згідно з підпунктом «б» пункту 16 Закону України «Про внесення змін щодо Конституції України» (щодо правосуддя) від 2 червня 2016 року розділ ХV «Перехідні положення» Конституції України доповнено пунктом 16-1, згідно з яким з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін щодо Конституції України» (щодо правосуддя) представництво відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції -

з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (підпункт 11).

ОСОБА_6 набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно із пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що провадження у вказаній справі було відкрито 27 травня 2011 року, а тому представництво сторін у вказаній справі не має здійснюватись виключно адвокатами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 січня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк