Справа № 1609/5737/12
У Х В А Л А

16 серпня 2018 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі Горошко О.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №1609/5737/12, виданого 19 липня 2012 року Київським районним судом м.Полтави, про повернення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Федеративної Республіки Німеччина, відібрання ОСОБА_3 у ОСОБА_1.

Свою заяву обґрунтував тим, що рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 липня 2012 про повернення його сина ОСОБА_1 Келвіна до Федеративної Республіки Німеччина, на підставі якого видано вказаний виконавчий лист, базувалося на нормах Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року. До даного часу рішення не виконано у звязку з відмовою дитини їхати до Німеччини. А у звязку з досягненням Келвіном віку 16 років застосування до нього Конвенції припинилося. Тому ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий лист №1609/5737/12 від 19 липня 2012 року таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його предстаник адвокат ОСОБА_2 заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. При цьому посилалися на обставини, викладені в заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_4 - представник Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яке здійснювало представництво інтересів позивача під час розгляду справи, надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що у звязку з досягненням дитиною віку 16 років застосування Конвенції припиняється. У звязку з цим з досягненням дитиною 16 років в Центральних органах України та органах Федеративної Республіки Німеччина дана справа закрита. Тому просила суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи.

Державний виконавець та інші учасники виконавчого провадження в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, клопотань не подавали.

Оскільки неявка сторін виконавчого провадження та державного виконавця не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Суд, розглянувши матеріали заяви та справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19 липня 2012 року у цивільній справі №1609/5737/12 позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, визнано незаконним утримування на території України неповнолітньої дитини ОСОБА_1 Келвіна, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1. Також суд вирішив: повернути неповнолітнього ОСОБА_1 Келвіна, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Федеративної Республіки Німеччина за адресою вул. Зіедлерштрассе, 71, 86368, м. Герстхофен, район Аугсбург, а якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, відібрати дитину ОСОБА_1 Келвіна у відповідача ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, або інших осіб, які будуть його утримувати, та передати неповнолітнього ОСОБА_1 Келвіна, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б, 86167 Аугсбург.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання проживання неповнолітнього ОСОБА_3 на території України з батьком законним, визнання його таким, що прижився в новому середовищі в Україні відмовлено (т.1, а.с.168-171).

За вказаним судовим рішенням 19 липня 2012 року видано виконавчий лист №1609/5737/12 (т.2, а.с.4-5).

25 липня 2012 року державним виконавцем за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження (т.2, а.с.13-14).

З того часу вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби м.Кременчука Головного територіального управління юстиції.

Проте, до даного часу вказане вище рішення суду не виконано, в тому числі через небажання ОСОБА_3 Келвіна повертатися до Німеччини, про що він повідомляв державному виконавцю.

У звязку з відмовою дитини їхати до Німеччини державним виконавцем складалися відповідні акти (т.2, а.с.147, 192,193).

Також як встановлено судом, рішення суду від 19 липня 2012 року у справі №1609/5737/12 ґрунтується на норамах Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, до якої Україна приєдналася згідно Закону України від 11 січня 2006 року.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства та застосовується в порядку, передбаченому нормами національного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (надалі в тексті рішення - Конвенція) цілями Конвенції є:

1) забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь-якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав;

2) забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах.

Відповідно до статті 2 Конвенції Договірні держави вживатимуть усіх належних заходів для забезпечення досягнення цілей Конвенції на їхніх територіях. Для цього вони використовують самі швидкі процедури, наявні в їхньому розпорядженні.

У статті 4 Конвенції зазначено, що Конвенція застосовується до будь-якої дитини, яка постійно проживала в Договірній державі безпосередньо перед вчиненням акта порушення прав піклування або доступу. Застосування Конвенції припиняється, коли дитина досягає віку 16 років.

Як повідомив суду представник Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в Центральних органах України та органах Федеративної Республіки Німеччини дана справа закрита у звязку з досягненням дитиною 16 років.

Крім того, як передбачено ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На підставі викладеного, за відсутності згоди дитини на повернення її до Німеччини, враховуючи досягнення ОСОБА_7 віку 16 років, у звязку з чим припинилося застосування до нього Конвенції, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, визнати виконавчий лист №1609/5737/12, виданий 19 липня 2012 року Київським районним судом м.Полтави про повернення неповнолітнього ОСОБА_1 Келвіна, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Федеративної Республіки Німеччина, відібрання ОСОБА_1 Келвіна у ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №1609/5737/12, виданий 19 липня 2012 року Київським районним судом м.Полтави про повернення неповнолітнього ОСОБА_1 Келвіна, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Федеративної Республіки Німеччина, відібрання ОСОБА_1 Келвіна у ОСОБА_1 або інших осіб, які будуть його утримувати, та передачу його матері ОСОБА_6.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги заяви в 15-денний термін з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 16 серпня 2018 року.

Головуючий О.А.Самсонова

16.08.2018