Провадження №2/521/3845/18
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

30 липня 2018 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши позовну заяву Селекційно-Генетичного Інституту-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення до відповідача ОСОБА_1, про визнання права постійного користування на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Селекційно-Генетичний Інститут-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення до відповідача держреєстратора ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання права постійного користування на земельну ділянку.

Суддя, розглянувши дану заяву, приходить до висновку, що вона подана без додержання вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Також, в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, позивач з вимогою звернувся до держреєстратора та, у позові просить визнати право постійного користування на земельні ділянки, а саме:

- на земельну ділянку земель сільськогосподарського призначення, площею 228,9166 га:

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 15,0056 га:

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 2,5712 га:

- на земельну ділянку? земель запасу, резервного фонду та загального користування, площею 22, 3289 га:

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 2,8690га.

Однак, фактично позивач у вимогах просить визнати право постійного користування на пятдесят дві земельні ділянки, здійснивши їх поділ, а саме:

- на земельну ділянку земель сільськогосподарського призначення, площею 228,9166 га, яку поділити на три земельні ділянки;

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 15,0056 га, яку розділити на десять земельних ділянок;

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 2,5712 га, яку розділити на пять земельних ділянок;

- на земельну ділянку? земель запасу, резервного фонду та загального користування, площею 22, 3289 га:

- на земельну ділянку? земель житлової та громадської забудови, площею 2,8690га, яку розділити на тридцять три земельних ділянок, за різними розмірами.

На підтвердження вказаного, до позову долучено державний акт на право користування однією земельною ділянкою, розміром 288 га.

Жодних доказів стосовно зазначених у позовних вимогах, розмірів земельних ділянок та їх поділу, ще на більш менші наділи, до позову не долучено.

Судовий збір сплачено лише за одну немайнову вимогу.

Крім того, в описовій частині позову, позивач вказує про те, що право користування земельною ділянкою йому було надано і не скасовано та, на підтвердження, зазначає, що, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради делегатів трудящих № 1152 від 15.10.1953 року «Про оформлення відводів земельних масивів, розташованих в районі ІІ-ї Застави Селекційно-генетичному інституту ім. Т.Д. Лисенко» вирішено підтвердити рішення виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 26.VIІІ-1953 року за № 902 і оформити Селекційно-генетичному інституту ім. Т.Д. Лисенко відведення земельних масивів, загальною площею до 292 га в районі 2-ї Застави, що освоюється інститутом з довоєнного часу, зобовязати Управління головного архітектора міста оформити відведення земельних масивів Селекційно-генетичному інституту ім. Т.Д. Лисенко відповідним актом в безстрокове користування.

Також, позивач стверджує, що Селекційно-Генетичний Інститут-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення з 1953 року відкрито і сумлінно користується вказаною земельною ділянкою, право користування якою виникло у нього з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих

№ 1152 від 15.10.1953 року і закріплення в натурі меж земельної ділянки геодезичними знаками.

Окрім того, позивач вказує, що на вказаній земельній ділянці знаходяться іншого призначення будівлі і споруди, які закріплені за Селекційно-Генетичним Інститутом-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення на праві господарського призначення.

Тобто, позивач зазначає, що саме за ним уже визнано право користування земельною ділянкою, але, в більшому розмірі, ніж є фактично.

Також, в описовій частині позову позивачем вказано, що Всесоюзному ордена Леніна і ордена Трудового Червоного Прапора селекційно - генетичному інституту видано державний акт на право користування землею, що містить каталог координат вказаної земельної ділянки.

Згідно долученої копії державного акту на право користування землею, Всесоюзному ордена Леніна і ордена Трудового Червоного Прапора селекційно - генетичному інституту відведено 288 гектарів землі.

Адреса місця знаходження вказаної земельної ділянки, в цьому державному акті не вказана.

Документів щодо зменшених у розмірах земельних ділянок, про визнання права користування на які просить позивач, ним до позову не долучена, як і не долучено доказів стосовно того де саме та за якими адресами знаходяться ті земельні наділи та яке відношення до них має позивач.

Також, в описовій частині позову, позивач вказує, що, з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, СГІ - НЦНС звернулось до Комунального Підприємства Новоселівської сільської Ради "РЕГІОНАЛЬНЕ БЮРО ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ".

Проте, державним реєстратором Комунального Підприємства Новоселівської сільської Ради "РЕГІОНАЛЬНЕ БЮРО ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ" ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права користування земельною ділянкою.

Так, відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації № 40870625 від 27.04.2018 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Одеської області - ОСОБА_1, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 27.04.2018р. за реєстраційним номером 27965265, для проведення державної реєстрації права постійного користування, форма власності: державна на земельну ділянку, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Овідіопольська дорога, земельна ділянка 3, кадастровий номер земельної ділянки відсутній та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам законодавства та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Незважаючи на вказане, документів, які свідчать про неможливість отримати кадастрові номери земельних ділянок та місце розташування тих ділянок, позивачем до позову не долучено, як і не долучено доказів стосовно звернення ним до відповідних органів для отримання вказаних документів.

Отже, позивачу необхідно усунути зазначений недолік позову.

Також, в рішенні про відмову у державній реєстрації № 40870625 від 27.04.2018 року, зокрема, вказано, що, з додатково наданих до заяви документів, а саме - копії рішення Одеської міської ради від 29.09.2005 р„ №4486-ІV, вбачається, що право користування ділянкою площею 1,0 га, що входила до площі ділянки 288,0 га, зазначених в акті на право користування землею, поданому для державної реєстрації, припинено та змінено її цільове призначення: та передано іншій юридичній особі в оренду.

Крім того, в рішенні про відмову у державній реєстрації № 40870625 від 27.04.2018 року, зокрема, вказано, що на наданому заявником примірнику акту на право користування землею відсутні такі обов'язкові реквізити, як адреса чи кадастровий номер ділянки: що позбавляє можливості внести дані щодо цієї ділянки до Реєстру речових прав на нерухоме майно; на поданому акті відсутні записи щодо його реєстрації в державній книзі реєстрації землекористувань: а саме - номер та дата такої реєстрації, що дає підстави вважати, що така реєстрація не була проведена і право постійного користування землею юридично, - відсутнє.

Незважаючи на вказане, документів, які свідчать про неможливість отримати документи щодо реєстрації земельних наділів в державній книзі реєстрації землекористувань, позивачем до позову не долучено, як і не долучено доказів стосовно звернення ним до відповідних органів для отримання вказаних документів.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей, зазначений недолік позову.

Окрім того, суддя звертає увагу на те, що у своєму Рішенні, державним реєстратором розяснено позивачу, що саме рішення про відмову у державній реєстрації прав, може бути оскаржено.

Проте, не усунувши недоліки, які вказано державним реєстратором щодо неможливості реєстрації прав, на підставі тих документів, що надані для здійснення реєстрації, позивач звернувся до суду з позовом до реєстратора, але не стосовно незгоди з відмовою в реєстрації, а про визнання права користування земельними ділянками.

Зокрема, в описовій частині позову, позивач вказує, що з позицією реєстратора погодитись не можливо, оскільки, на думку позивача, відсутність відмітки про державну реєстрацію на примірнику СГІ - НЦНС не може свідчити про те, що відповідна державна реєстрація не проводилась.

Проте, як вбачається з позову та доданих до нього доказів, у позивача з відповідачем відсутній спір щодо права користування земельними ділянками позивачем.

Отже, позивачу необхідно визначитись щодо зазначеного, оскільки у судовому засіданні судом вирішується спір про право.

Також, на думку позивача, додатково факт державної реєстрації підтверджується:

обліком у державному земельному кадастрі вказаної земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3 за Селекційно-Генетичним Інститутом-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення (довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, податкова декларація з плати за землю);

- прийнятими рішеннями про вилучення земельних ділянок із землекористування саме Селекційно-Генетичного Інституту - Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення, з метою переділу їх іншим землекористувачам (витяг з протоколу № 22 засідання президії Української академії аграрних наук від 18.12.2003 року «Про вилучення землі із землекористування Селекційно-генетичного інституту УААН - Національного центру насіннєзнавства і сортовивчення», рішенням Одеської міської ради від 29.09.2005 року № 4486-IV);

- висновком державної землевпорядної експертизи № 1007 від 11.07.2005 року, де зазначено, що під час відведення земель за рахунок Селекційно-Генетичного Інституту-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення на розгляд державної

землевпорядної експертизи надано державний акт на право постійного користування з відміткою про його державну реєстрацію.

З метою відновлення меж земельної ділянки, що перебуває в користуванні, позивач - СГІ - НЦНС звернулось до землевпорядної організації з метою проведення відповідних геодезичних вишукувань, яким в 2018 році було складено технічний звіт з кадастрової зйомки земельної ділянки і визначено площу земельної ділянки у розмірі 271.6913 га, що перебуває в постійному користуванні Селекційно-Генетичного Інституту-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення, з наступною розбивкою цієї площі по угіддях:

- Земельна ділянка, загальною площею 228,9166 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для дослідних і навчальних цілей (01.09 КВЦПЗ), що складаються з:

Земельної ділянки, площею 69,4001 га, (01.09 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,4860 га, (01.09 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 159,0305 га, (01.09 КВЦПЗ).

- Земельна ділянка, загальною площею 15,0056 га, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки (03.11 КВЦПЗ), що складаються з:

Земельної ділянки, площею 0,1942 га., (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1056 га., (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1039 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 1,0709 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1136 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0401 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 9,9933 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0263 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0557 га, (03.11 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 3,3020 га, (03.11 КВЦПЗ).

Земельна ділянка, загальною площею 2,5712 га, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (03.15 КВЦПЗ), що складаються з:

Земельної ділянки, площею 2,4023 га, (03.15 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0028 га, (03.15 КВЦПЗ).

Земельної ділянки, площею 0,1576 га, (03.15 КВЦПЗ).

Земельної ділянки, площею 0,0044 га, (03.15 КВЦПЗ).

Земельної ділянки, площею 0,0041 га, (03.15 КВЦПЗ).

Земельна ділянка, площею 22,3289 га, землі запасу, резервного фонду та загального користування, цільове призначення - землі загального користування (18.00 КВЦПЗ).

Земельна ділянка, площею 2,8690 га, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для іншої житлової забудови (02.07 КВЦПЗ), що складаються з:

Земельної ділянки, площею 1,2940 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0465 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0420 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0228 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0084 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0577 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0848 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0014 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0014 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0547 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0638 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1374 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0400 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0549 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1944 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0741 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0240 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0099 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0417 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0556 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0625 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0507 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0477 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0368 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0018 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0023 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0012 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0967 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,1394 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0537 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0115 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0356 га, (02.07 КВЦПЗ);

Земельної ділянки, площею 0,0196 га, (02.07 КВЦПЗ).

Форма власності на вказані земельні ділянки - державна, відповідно до пункту 4 розділу II

Позивач також вказує, що, згідно з даними геодезичної зйомки встановлена площа земельної ділянки СП - НЦНС за фактичним користуванням 271,6913 га.

Проте, площа, згідно державного акта становить 288,00 га та технічний звіт, виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю не свідчить про присвоєння кадастрових номерів вищенаведеним земельним наділам та не вказує на законність їх поділу.

Отже, позивачу необхідно визначитись з зазначеним та надати належні докази стосовно вказаного, вказавши також адреси тих наділів, про визнання права користування на які просить позивач, надавши документи до суду, які свідчать про належний поділ цих наділів та присвоєння їм кадастрових номерів.

Також, позивач вказує, що розбіжність між площами земельних ділянок СГІ НЦНС, згідно державного акту та за фактичним користуванням, повязана, на думку позивача, з влаштуванням на вказаних землях Інституту транспортної розвязки автомобільної дороги, що повязано з використанням частини земельної ділянки під проїзну частину, узбіччя, земляне полотно, декоративне озеленення, під землі залізничного транспорту (смуга відведення під залізничним полотном та його облаштуванням), землі під автозаправною станцією, землі під складськими приміщення. Також розбіжності у площах повязані з допустимою похибкою вимірювань геодезичним обладнанням на час формування меж земельної ділянки по державному акту.

Проте, в позові не наведено доказів про зазначене позивачем, а саме, документів, які б свідчили про передачу земель, виділених Інституту, для влаштування на вказаних землях Інституту транспортної розвязки автомобільної дороги, що повязано з використанням частини земельної ділянки під проїзну частину, узбіччя, земляне полотно, декоративне озеленення, під землі залізничного транспорту (смуга відведення під залізничним полотном та його облаштуванням), землі під автозаправною станцією, землі під складськими приміщення.

Також, ксерокопій документів, які підтверджували б це ствердження позивача, до позову не долучено.

Отже, позивачу на підтвердження вказаного, необхідно долучити копії документів.

Виходячи з системного аналізу наведеного, з викладеного вбачається, що відсутній спір між позивачем і відповідачем щодо права користування земельними наділами, оскільки позивач в описовій частині позову не зазначає про неправомірні дії держреєстратора, та, не спростовує, а фактично визнає, зазначені державним реєстратором, розбіжності у документах на право користування земельною ділянкою.

Крім того, згідно до п.6 ч.3 ст. 175 ПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору.

Проте, позивач у своєму позові вказує про розбіжності в документах, але не зазначає, що звертався саме до відповідача, щоб той добровільно усунув ті розбіжності в документах стосовно площі земельної ділянки, але той відмовився це робити.

Доказів на підтвердження вказаного позивачем до позову також не долучено.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей недолік, долучивши до справи докази, які підтверджують його звернення до відповідача щодо розбіжностей в документах стосовно площі земельної ділянки.

Окрім того, щодо усунення розбіжностей у документах на право користування земельною ділянкою, позивач у позові не зазначає до кого він взагалі звертався з заявою і йому було відмовлено в усуненні розбіжностей в документах.

На підтвердження вказаного, позивачем також не долучено копій документів.

Отже, як вбачається з позову та самого рішення реєстратора, наведеного позивачем у позові в якості доказів, позивачем фактично оскаржується рішення реєстратора про відмову у державній реєстрації № 40870625 від 27.04.2018 року, що законодавцем відноситься до адміністративної юрисдикції, але в позовних вимогах позивачем зазначено вимогу не про визнання дій реєстратора незаконними, а про визнання права користування земельними ділянками, що законодавцем віднесено до цивільної юрисдикції.

Крім того, до обовязків реєстратора не входить прийняття рішення про надання права користування земельною ділянкою.

Між тим, у відповідності до ч. 5 ст. ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також, в пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року вказано, що, оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Проте, до позову не додано жодних доказів на підтвердження заявлених вимог до зазначеного відповідача.

Отже, вказані недоліки позову необхідно усунути позивачу, а також визначитись з позовними вимогами.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, заявником не повно викладені обставин, якими обґрунтовуються вимоги та відсутні посилання на засоби їх доказування, а саме, оскільки, зміст позову, це вказівка позивача на спосіб захисту порушеного права (ст. 16 ЦК України). заявником визначається спосіб захисту.

З зазначеного вбачається, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту.

У цьому звязку, суддя розяснює, що перелік способів захисту, визначений у ч.2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права та інтересу може бути прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Проте, виходячи з мотивувальної частини позову та визначених вимог позовної заяви, позивачем неправильно вибрано спосіб захисту порушеного права, у звязку з чим позивачу необхідно визначитись з позовними вимогами або уточнити позовні вимоги.

Окрім того, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.5 ст.95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Проте, додані заявником до позовної заяви документи (фотокопії), всупереч вимогам п.2 ст.95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей недолік позовної заяви, надавши до суду завірені ксерокопії документів, як того вимагає чинне законодавство.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі заяви, якщо відсутні підстави для повернення заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що заяву подано заявником без додержання вимог ст. 175,177 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без руху, з наданням заявнику строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Селекційно-Генетичного Інституту-Національний центр Насіннєзнавства та Сортовивчення до відповідача держреєстратора - ОСОБА_1, про визнання права постійного користування на земельні ділянки,-

залишити без руху.

Позивачу, протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня отримання зазначеної ухвали, необхідно усунути вищевказані недоліки заяви.

Вказані документи необхідно надати, або надіслати до суду, супровідним листом, з посиланням на номер справи, у кількості, з урахуванням відповідно до кількості сторін у справі.

У разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявникові.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Мирончук