Номер провадження: 22-ц/785/339/18
Номер справи місцевого суду: 2-1108/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь усправі-

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року за заявою ПАТ «ОСОБА_9 аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 серпня 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» заборгованість за кредитним договором 3 688 390,57 грн. та судові витрати в рівних долях у розмірі 1820 грн.

20.09.2017 року ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» звернувся з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконавчих листів. Вимоги обґрунтовує тим, що25.08.2011 року ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» звернувся з заявою про видачу виконавчого листа

02.10.2012 року АТ ««ОСОБА_9 ОСОБА_10» надіслало до Відділу примусового виконання рішення державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області заяву про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 3-1108/11 відносно ОСОБА_8.

04.10.2012 року відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1108/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» заборгованість за кредитним договором 3 688 390,57 грн. відносно ОСОБА_8.

29.12.2012 року постановою повернуто виконавче провадження.

17.01.2014 року Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

З ЄРВП АТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» дізналося про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно постанови від 25.02.2014 року відповідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження) Проте дана постанова їм не направлялась.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання просили суд задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року заяву ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» задоволено.

Видано ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» дублікати виконавчих листів та поновлено пропущений строк для предявлення до виконання виконавчих листів по справі № 2-1108/11 за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення боргу.( а.с.175)

В апеляційних скаргах ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ставлять питання про про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою відмовити публічному акціонерному товариству «ОСОБА_9 ОСОБА_10» в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконавчих листів до виконання.

В судове засідання ОСОБА_7та ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. В заяві ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10»просить справу слухати в їх відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні апеляційного суду справа знаходиться з листопада 2017 року, виходячи з поведінки сторін та повного зясування обставин по справі неодноразова відкладалась. ОСОБА_11 один раз отримала судову повістку про час та місце розгляду справи з апеляційними скаргами проте в подальшому судові повістки не отримувала та вони повертались у звязку її не проживанням за зазначеною адресою.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_12 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що: провадження в цій справі відкрито в листопаді 2017 року, тобто девять місяців тому, за які відповідач ОСОБА_11не зявилася до суду жодного разу; судові повістки за адресою зареєстрованого місця розташування отримала один раз, а на інші дати судового розгляду не отримує; про іншу адресу для листування суд не повідомила;з часу отримання судової повістки не вжила жодного заходу, щоб дізнатись про стан відомого її судового провадження, що в свою чергу свідчить про зловживання відповідача наданими йому процесуальними правами, намір затягування розгляду справи, що призводить до неможливості проведення судового засідання та порушення строків розгляду справи, що в свою чергу є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що за відомим місцем проживання ОСОБА_7 не проживає, а ПАТ«ОСОБА_9 ОСОБА_10» звернувся з заявою про розглядсправи за їх відсутністю, судом було ухвалено в силу ст.372 ч.2 ЦПК України про можливість розгляду справи за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявники в апеляційній скарзі посилаються на те, що вони були позбавлені можливості взяти участь у розгляді заяви так як належним чином суд не повідомив їх про час та місце судового розгляду. Суд неповно дослідив обставини по справи та заявник не довів факту втрати виконавчого листа та поважності причин пропуску встановленого законом строку на предявлення виконавчого листа до виконання.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 серпня 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» заборгованість за кредитним договором 3 688 390,57 грн. та судові витрати в рівних долях у розмірі 1820 грн.

20.09.2017 року ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» звернувся з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконавчих листів. Вимоги обґрунтовує тим, що25.08.2011 року ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» звернувся з заявою про видачу виконавчого листа

02.10.2012 року АТ ««ОСОБА_9 ОСОБА_10» надіслало до Відділу примусового виконання рішення державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області заяву про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 3-1108/11 відносно ОСОБА_8.

04.10.2012 року відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1108/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» заборгованість за кредитним договором 3 688 390,57 грн. відносно ОСОБА_8.

29.12.2012 року постановою повернуто виконавче провадження.

17.01.2014 року Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 25.02.2014 року відповідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2018 року витребувано з Відділу примусового виконання рішення державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 41519732 від 17.01.2014 року.

Відповідно листа головного державного виконавця від 18.06.2018 року № 09.1-5097/В-1/41519732 виконати ухвалу неможливо в звязку зі спливом терміну зберігання виконавчого провадження ( три роки), актом вилучення виконавчого провадження для знищення виконавче провадження було вилучено з архіву та знищено відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Відповідно до Акту про втрату виконавчих документів від 17.09.2015 року при проведені службової перевірки встановлено факт втрати оригіналів виконавчих листів № 2-1108/11

ОЦІНКА СУДУ:

Відповідно до ст.3 ч.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами ст. 376 ч.3 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення,якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставо.

За правилами ст.370 ч.2 ЦПК України ( в редакції 2005 року) заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Іхня неявка не перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката

Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідачів про час та місце судового розгляду, судова колегія приходить до висновку, про порушення судом першої інстанції норм процесуального права,що є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення так як заявники обґрунтовують свої апеляційні скарги такою підставою.

За правилами ст.433 ч.1 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин,визнаних судом поважними,пропущений строк може бути поновлено.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Відповідно до Угоди про партнерство і співробітництво між Україною і Європейськими Співтовариствами та їх державами членами Україна взяла на себе зобовязання з адаптації законодавства, що відображено у Концепції адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу .

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 р. Європейський суд, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» . У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обовязок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обовязковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантується право кожної особи на звернення до суду з позовом стосовно захисту її прав та обовязків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини у справі «Півень проти України» констатував порушення ст. 6 Конвенції та вказав на те, що невиконання рішення національного суду не може бути виправдане законодавчими недоліками, які роблять його виконання неможливим. У вказаній справі Європейський суд констатував відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, які покладені на органи виконавчої влади.

До заходів захисту прав та обовязків сторін виконавчого провадження при здійснені виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, належить контроль суду за виконавчим провадженням, який передбачає, серед інших, можливість здійснювати певні передбачені законом процесуальні дій у виконавчому провадженні виключно з дозволу суду. Також законом передбачено обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. Відповідно до п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України. На державну виконавчу службу покладається обовязок здійснювати примусове виконання рішень судів, третейських судів та інших юрисдикційних органів відповідно до законів України. Виконавець є представником виконавчої гілки влади і здійснює примусове виконання рішень суду, що набрали законної сили, ухвалені іменем України, а також рішень інших юрисдикційних органів, виконання яких покладено на державного виконавця

Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону україни «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду. Таке право стягувача передбачено також 433 ч.1 ЦПК України.

Статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" також було передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

У даному випадку виконавчий лист було повернуто 25.02.2014 року на підставі ст.47 п.2.ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», докази отримання його стягувачем в матеріалах справи відсутні, заявник дізнався про повернення виконавчого провадження відповідно до акта про втрату-17.09.2015 року та 20.09.2017 року звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа.

Згідно із ч.2 ст.22 закону «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. було встановлено нові строки предявлення виконавчих документів до виконання у порівнянні з законом №606-XIV від 21.04.1999р.

«Новим» законом, строк предявлення до виконання переважної більшості виконавчих документів було збільшено з одного до трьох років.

За таких підстав судова колегія дійшла до висновку, що стягував неодноразово вживав процесуальні дії щодо виконання рішення суду, виконавчий документ після його повекрнення державним виконавцем не отримав, а тому судова колегія дійшла висновку, що заявник пропустив строк з поважних причин, заява підлягає задоволенню так як провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обовязковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

За приписом Перехідних положень п.17.4 ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з того, що стягував звернуся до суду із заявою про видачу його дублікату до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р,судова колегія приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року скасувати з ухваленням нової .

Заяву ПАТ «ОСОБА_9 аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення боргу задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку для предявлення виконавчого листа № 2-1108/11 щодо стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 688 390,57 грн. до виконання.

Поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 2-1108/11 щодо стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 688 390,57 грн. на користь ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» в Особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10».

Видати ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» в Особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_9 ОСОБА_10» дублікат виконавчого листа по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 ОСОБА_10» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення боргу за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 серпня 2011 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.08.2018 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Т.В.Цюра

ОСОБА_13