Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5710/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

При секретарі: Зайцевій О. І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 18016, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азот» (18014, м. Черкаси, вул. Г. Холодного Яру, 72, ) про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 05 липня 2007 року по 17 жовтня 2017 року він знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Азот».Під час знаходження у трудових правовідносинах з боку відповіідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 17844,35 грн.

17 жовтня 2017 року її було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, згідно Наказу № 797 вк.від 13.10.2017 року. Проте, в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку.

Просить суд стягнути з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 17844грн. 35 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення, моральну шкоду у розмірі 3000 грн.00коп. та витрати на правничу юридичну допомогу у розмірі 1000грн. 00коп.

16 жовтня 2018 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням ОСОБА_2 надала суду заяву в якій зазначила, що просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме, за період з 13.10.2017 року по 17.10.2018 року (день винесення рішення) в сумі 17844грн. 35 коп. Також, просить суд стягнути з ПАТ «Азот» судовий збір в розмірі 1490грн.74 коп., з них 1409грн. 60 коп. на користь позивача, понесених витрат.

Представник позивача за дорученням ОСОБА_2 надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути з ПАТ «Азот» заборгованість по заробітній платі в сумі 17844,35 грн.;середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення в сумі 131230,00грн.; моральну шкоду в розмірі 3000,00грн.;витрати на правничу юридичну допомогу в сумі 1000,00грн. ; сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1409грн. 60 коп.

Представник відповідача ПАТ «Азот» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Надали суду відзив на позовну заяву.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки АВ № 305886 ОСОБА_1 у період з 05 липня 2007 року по 17 жовтня 2017 року він знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Азот».

17 жовтня 2017 року її було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, згідно Наказу № 797 вк.від 13 жовтня 2017 року.

Відповідно до довідки ПАТ «Азот» від 01.06.2018 № 489 станом на 29.05.2018 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає: за лютий 2017 року 2222 грн.14 коп., березень 2017 року 5723 грн.90коп., квітень 2017 року 6180 грн.94 коп., травень 2017 року 3717 грн. 37 коп.Загальна сума заборгованості 17844 грн.35 коп.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України).

Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі № 4-рп/2012.

При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України).

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

ПАТ «Азот» на день вирішення справи не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 за лютий 2017 року 2222 грн.14 коп., березень 2017 року 5723 грн.90коп., квітень 2017 року 6180 грн.94 коп., травень 2017 року 3717 грн. 37 коп. Загальна сума заборгованості 17844 грн.35 коп.

А тому, сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 17844 грн.35 коп. підлягає стягненню.

Проте відповідач в своїх запереченнях проти позову посилається на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини підприємства, а через накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За таких обставин стягненню з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.10.2017 року по 17.10.2018 року (день винесення рішення).

Виходячи з п'ятиденного робочого тижня за період з 13.10.2017 по 17.10.2018 року була така кількість робочих днів : жовтень 2017 12 днів; листопад 2017 року 22 дня; грудень 2017 року 20 днів; січень 2018 року -21 день; лютий 2018 року 20 днів; березень 2018 року 21 день; квітень 2018 року 20 днів; травень 2018 року 20 днів; червень 2018 року 20 днів; липень 2018 року 22 дня; серпень 2018 року 22 дня; вересень 2018 року 20 днів; жовтень 2018 року 12 днів. А всього за цей період було 252 робочих днів.

У зв'язку з вищезазначеним розрахунок середнього заробітку повинен бути проведений шляхом множенням кількості робочих днів за зазначений період на середньоденну заробітну плату за останні два місяці роботи.

Згідно довідки про доходи № 481 від 23.05.2018 року середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 524,92 грн.

Позивач просив стягнути з ПАТ «Азот» розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 131230 грн. 00 коп. Судом встановлено, що позивачем було допущено помилку в підрахунку робочих днів (всього 250 робочих днів) оскільки за період з 13.10.2017 по 17.10.2018 року пройшло 252 робочих дня.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а тому, до стягнення з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 підлягає розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 131230 грн.00 коп.

Оскільки розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На думку суду, позивачем не доведено причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати та шкодою його здоров`ю. Суд вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 3000 грн. є завищеною, тому, на підставі ст. 2371 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 500 грн. моральної шкоди.

Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. 00коп., суд зазначає наступне:

статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач поніс витрати за надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_2, а добросовісно приймала участь у підготовці та розгляді справи, на загальну суму 1000 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 10 травня 2018 року, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 02 липня 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 32/18 від 10.05.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. ( квитанція № 23547885-1 від 14 серпня 2018 року на суму 704 грн. 80коп.. та квитанція № 23547829-1 від 14 серпня 2018 року на суму 704 грн. 80 коп.). Оскільки позовні вимоги задоволено, то вказана сума судових витрат підлягає стягненню з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, ст.ст. 3, 4, 94, 115, 116, 117, 233, 238, 237-1 КЗпП, правовими позиціями ВСУ, рішенням КСУ № від 15.10.2013 № 9- рп/2013, ст.ст. 77, 78 ГК України, ст. 176 ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 174, 79, 88, 209 -223, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 17844 грн.35 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 131230грн.00коп.з відрахуванням при виплаті всіх обовязкових податків та платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп., витрати на правничу юридичну допомогу в сумі 1000 грн.00коп. та судовий збір в сумі 1409 грн. 60коп.

Решті позову відмовити.

Рішення по заробітній платі в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_3