Справа № 417/5625/18
Провадження № 2/417/172/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"18" жовтня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря Брюховецької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яку уточнила 05.07.2018 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.11.2013 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Зимогірївською міською радою Словяносербського району Луганської області, актовий запис №53.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти на даний час мешкають з нею, що підтверджується довідкою з місця проживання та перебувають на її повному утриманні.

Шлюбні відносини з відповідачем фактичного припинені з березня 2018 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюб розпався внаслідок різних поглядів на шлюб та родину, втрати почуття поваги та любові. В родині постійно виникають сварки та скандали, свідками яких стають їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання.

На даний час шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сімя фактично розпалась, в звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення.

Діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач матеріальної допомоги для їх утримання не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

Просить суд позов задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на її користь з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує. (а.с.34).

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. (а.с.37,41, 44).

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №168749, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бондаренко), 25.11.2013 року укладено шлюб, який зареєстрований Зимогірївською міською радою Словяносербського району Луганської області, актовий запис №53(а.с.8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серія І-ЕД №280661 від 22.10.2013 року(а.с.9) та сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серія І-ЕД №392917 від 24.10.2017 року (а.с.10).

Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені протягом тривалого часу, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає за доцільне ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище "Сакович", оскільки вона не звернулася до суду з вимогою про зміну прізвища.

Згідно довідки №1430 від 26.04.2018 виданої Адміністрацією Словяносербського району ЛНР відділу по забезпечення життєдіяльності, ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми: сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання малолітніх дітей, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання".

Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх заробітків(доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2018 року до їх повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а подав заяву про визнання позову, тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №92796 від 02.05.2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 704,80 грн.

Крім того відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняють позивача за подання позову про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 копійок.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання його дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 7, 12,13,81, 141, 200,247,258, 259, 263-265, 273,279,354, 355,430 ЦПК України, ст. ст. 104, 112-115,180-182,191 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бондаренко), зареєстрований 25 листопада 2013 року Зимогірївською міською радою Словяносербського району Луганської області, актовий запис №53.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище "Сакович".

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 (картка платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 (картка платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.05.2018 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (картка платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (картка платника податків НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 704(сімсот чотири ) грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (картка платника податків НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів, в межах суми виплат за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Рукас