Ухвала

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 461/11936/15-ц

провадження № 61 -14411ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєв С. Ю., Штелик С. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 наухвалуГалицькогорайонного суду м. Львовавід 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого2018 року у справі зазаявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі № 461/11936/15-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_4 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

20 лютого 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року, постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року та рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року,оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

16 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_4 на виконання ухвали Верховного Суду від 28 березня 2018 року подав із внесеними змінами та доповненнями касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, на підставі якого позов ОСОБА_4 задовольнити та стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконного рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Шестака О. В., що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Касаційній скарга мотивована тим, що рішення судів є незаконними, необґрунтованими та такими, що були винесені внаслідок неповного з'ясування обставин, які мали значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 дійшов висновку, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що в жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Галицького районного суду м. Львова про перегляд рішення Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/11936/15-ц від 28 січня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. У заяві посилався на те, що суду на момент винесення рішення не були відомі обставини,встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6-19535св14 від 16 липня 2014 року, а саме: щодо застосування норм статті 56 Конституції України, частини третьої статті 61 ЦПК України, положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (далі - Закон №202/98-ВР), статей 213, 214, 315 ЦПК України. Стверджує, що обставини встановлені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ спростовують факти, які були викладені у рішенні від 28 січня 2016 року, зокрема щодо застосування норм матеріального та процесуального права у справах про відшкодування особі моральної шкоди, завданої діями або бездіяльністю державних виконавців,і до спірних правовідносин підлягають застосуванню стаття 56 Конституції України, статті 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України та стаття 1 Закону №202/98-ВР. Вважає, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для винесення законного рішення.

Відповідно до частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з роз'ясненнями пункту третього постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, вони повинні бути істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 ЦПК України 2004 року, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Посилання ОСОБА_4 на висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року з приводу норм, які регулюють правовідносини щодо відшкодування особі матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю державного виконавця, не можуть вважатися судом нововиявленою обставиною в розумінні статті 423 ЦПК України2004 року та підставою для перегляду рішення Галицького районного суду м. Львова 28 січня 2016 року.

Ураховуючи наведене, відмовляючи у задоволені заяви про перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо такі обставини відсутні.

За таких обставин доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що оскаржувані судові рішення є незаконними та винесені з порушеннями норм процесуального права є безпідставними, оскільки судами обґрунтовано, повно та всебічно досліджено обставини справи та правильне застосування ними норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За приписом статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положенням пункту п'ятого частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом п'ятим частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі № 461/11936/15-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_4 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик