Справа № 487/1222/17
Провадження № 2/487/136/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (54001, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; АДРЕСА_3) про визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому позивач, посилаючись на та, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33690463 від 22.02.2017 року та індексний номер 33690409 від 02.02.2017 року вчинені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 є протиправним, вчинені з перевищенням повноважень та без дотримання вимог чинного законодавства, просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно №33690463 від 02.02.2017 року 21:09:26 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазину в житловому будинку за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 33, з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

2. Зобовязати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 скасувати та вилучити запис 18836481 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нежитлове приміщення в житловому будинку за адресою м. Миколаїв, пр. Леніна, 33, з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101, поновивши відомості про обєкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно №33690409 від 02.02.2017 року 20:56:29 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру двокімнатну за адресою АДРЕСА_4 з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

4. Зобовязати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 скасувати та вилучити запис 18836419 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру двокімнатну за адресою АДРЕСА_4 з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101, поновивши відомості про обєкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

25.09.2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_5 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, направлені на демонтаж та/або зміну структурних елементів (стіни, перестінки, вікна, двері, дах, тощо), знецінення, пошкодження, вилучення, передання в оренду та користування спірним майном, а саме: нежитловим приміщенням магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв, пр. Леніна, 33; двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_4, до розгляду даної справи по суті.

27.09.2018 року вказану заяву було передано судді.

В обґрунтування заяви представник позивача адвокат ОСОБА_5 зазначив, відповідачем по справі ОСОБА_3 вчиняються дії спрямовані щодо псування нерухомого майна та зміни його структурних елементів, неофіційно заключено договір оренди приміщення з іншими особами, які на даний час здійснюють повний демонтаж стін, конструкцій, покрівлі, тощо, що призводить до знецінення та пошкодження спірного майна, наслідком чого будуть негативні фінансові втрати (збитки) для позивача. Надав суду відео- та фотозображення на підтвердження вказаних обставин. Отже, відповідач, як особа, за якою зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно, може розпорядитись ним на власний розсуд, а тому існує очевидна небезпека відчуження цього нерухомого майна або іншого майна яке в ньому знаходиться, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При розгляді заяв про забезпечення позову: єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач має припущення про намір відповідача вчиняти дії, спрямовані на знецінення, пошкодження, переобладнання та реконструкцію нерухомого майна. Припущення позивача підтверджуються наданими ним доказами, які свідчать, що в спірному нерухомому майні проводяться будівельні роботи.

Також судом встановлено, що на даний час існує реальна загроза пошкодження та знецінення спірного нерухомого майна в результаті переобладнання та реконструкції, які здійснюються відповідачем, наслідком чого можуть бути фінансові втрати (збитки) для позивача у випадку задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач повністю відповідає меті, для якої він застосовується - припиненню зміни складу нерухомого майна.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1, про забезпечення позову задовольнити.

Заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, а саме нежитлового приміщення магазину в житловому будинку за адресою м. Миколаїв, пр. Леніна, 33, та двокімнатної квартири АДРЕСА_5, направлені на демонтаж та/або зміну структурних елементів, знецінення, пошкодження, переобладнання, передання в оренду та користування.

Роз'яснити положення ст.382 Кримінального кодексу України, згідно яких невиконання рішення (ухвали) суду тягне кримінальну відповідальність.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 02.10.2018 року.

Суддя Біцюк А. В.