Провадження 2-з/521/281/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Коблова О.Д. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з вказаною заявою про забезпечення позову до предявлення позову, у якій просили постановити ухвалу якою: накласти арешт на автомобіль Volkwagen Transporter 1997 р.в., державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що 13.07.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода. Згідно постанови по справі № 521/12991/16 від 30 серпня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Враховуючи небажання ОСОБА_2 компенсувати заподіяний збиток добровільно, позивач приходить до висновку, що ОСОБА_2, дізнавшись про розгляд справи судом, може вжити заходів щодо штучного погіршення свого майнового стану та приховування належного йому майна, з метою ухилення від обовязків перед позивачем та виконання рішення суду, що у разі невжиття заходів забезпечення позову утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2ст. 149 ЦПК.

Так, матеріали заяви не містять підтвердження того, що саме дії відповідача порушують чи можуть порушити права заявника, а відтак спір між сторонами не вбачається.

Окрім того, надана роздруківка не підтверджує права власності відповідача, а будь-яких інших доказів матеріали заяви не містять.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову відповідно до ст.153 ЦПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суддя вважає, що у заяві про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 149-156 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Д. Коблова