Номер провадження 2/754/1060/18
Справа №754/8577/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської обласної філії та фізичною особою ОСОБА_1 23 жовтня 2007 р. був укладений договір про надання кредиту №380/1539/07-А від 23.10.2007р., згідно якого відповідачу було надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1. надання кредити здійснювалось одним траншем у сумі 24512,00 доларів США, зі сплатою 10,50 відсотків річних. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2.0 1, 2007р.в. чорного кольору.

Зобов'язання позивача, визначені у договорі кредиту, а саме п. 3.1.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки.

В порушення умов договору кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснював погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни.

Відповідно до п. 4.1 договору кредиту, у разі прострочення відповідачем строків сплати відсотків визначених п.2.4 кредитного договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1. кредитного договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

Відповідно до п. 4.2. договору кредиту у разі порушення відповідачем п.п.3.3.2. - 3.3.17 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок.

Відповідно до п. 3.2.3., договору кредиту, Кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів щонайменше на 1(один) календарний місяць (п.3.2.3.1 кредитного договору), у зв'язку з чим відповідач відповідно до п.3.3.8 зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно п.3.2.3. кредитного договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1. - 3.2.3.6. кредитного договору повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Станом на 13 червня 2016 р. загальний розмір заборгованості відповідача складає 51 942,11 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 1299349,72 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 20 325, 61 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 508452,11 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15430,99 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 386 011,49 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок - 9775,49 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 244537,22 грн. та пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок - 6410,02 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 160348,92 грн.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 13.06.2016р. в загальному розмірі 1299349,72 грн.

24.01.2017р. та 13.06.2017р. відповідач ОСОБА_1 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності (а.с.40-45, 71-76).

В судове засідання сторони не з'явились, про розгляд справи були належним чином повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили, за даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляду справи за відсутності учасників справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до копії договору, 23.10.2007р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №380/1539/07-А на купівлю автотранспортних засобів (а.с.9-13).

Згідно п.1.1 Договору, кредитор надає позивальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 24512,00 доларів США, зі сплатою 10,5 процентів річних та порядком погашення суми заборгованості до 25-го числа кожного місяця, згідно графіку, та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 22.10.2014р.

Пунктом 1.1.1 Договору передбачено, що при погашенні позивальником заборгованості за даним договором пріоритетними є його зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії №380/1540/0-7-АКрЛ від 23.10.2007р.

Згідно п.1.2 Договору, кредит надавався позивальнику для оплати придбаного автомобіля НОМЕР_1, згідно договору купівлі-продажу №1482 від 19.10.2007р. укладеним з ТОВ «Автоград».

Згідно копії заяви на видачу готівки №5 від 23.10.2007р., ОСОБА_1 надано кошти в розмірі 24521,00 доларів США, еквівалент у гривнях 123785,60 грн. (а.с.8).

Позивачем були виконані зобов'язання з надання кредиту відповідачеві, а останній зобов'язався за умовами договору повертати кредит зі сплатою процентів.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13.06.2016р., заборгованість за кредитним договором №380/1539/07-Ф від 23.10.2007р. становить наступний розмір: сума заборгованості за кредитом 20325,61 доларів США, що становить по курсу НБУ на 13.06.2016 року - 508452,11 грн., сума заборгованості по відсоткам - 15430,99 доларів США, еквівалент в гривні 386011,49 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9775,49 доларів США, що еквівалентно в гривні 244537,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6410,02 доларів США, що еквівалентно в гривні 160342,92 грн.

Згідно вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 18.12.2008р. не виконує умови договору про надання кредиту.

Відповідно до рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015р., з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість до договору кредиту в сумі 39324, 20 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.10.2015р. складає суму 831606,28 грн. (а.с.51-53).

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2012р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №380/1539/07-Ф від 23.10.2007р. в сумі 241317,25грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.104-109).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати пені є додатковим до основного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Слід зазначити, що після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов'язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.2,4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду висловила аналогічну позицію в постанові від 28 березня 2018р.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача, враховуючи відмову в задоволенні позову.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 253, 258, 261, 267, 599, 610, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4-13, 76-81, 141, 264, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України,суд -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» , , місцезнаходження м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Повний текст складено 28.09.2018р.

Суддя