Справа № 295/149/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"17" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2018 позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому, просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № ZRL0RХ00720089 від 23.10.2006 року в сумі 6563,49 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № ZRL0RХ00720089 від 23.10.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 1792,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.10.2007 року.

Ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира Слюсарчук Н.Ф. від 05.01.2018 цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" передано на розгляд до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с. 14).

Ухвалою судді від 28.02.2018 відкрито провадження у справі (а.с. 16).

Представник позивача просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відсутність представника (а.с. 4).

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 28.02.2018 року, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. В судові засідання, призначені на 17.05.2018 року та 17.09.2018 року відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17,18,20).

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 23.10.2006 між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПрииватБанк» укладено договір № ZRL0RХ00720089. За умовами вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 1792,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.10.2007 року.

Так, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

10.05.2009 року позичальник, ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2009 року.

Позивачем 25.10.2016 року була направлена претензія кредитора до Другої Житомирської державної нотаріальної контори.

10.08.2016 року Позивачем було отримано відповідь Другої Житомирської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Першої Житомирської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи.

26.12.2016 року Позивачем було отримано відповідь Першої Житомирської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого ОСОБА_4, які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

За приписами ч. 3 ст, 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права па спадщину.

16.01.2017 року до спадкоємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої внмоги, але ніякий дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № ZRL0RХ00720089 від 23.10.2006 року становить - 6563,49 грн.,

яка складається з наступного:

3976,02 грн. - заборгованість за відсотками;

211,20 грн. - заборгованість з комісії;

2376,27 грн. - заборгованість з пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги."

Частиною І статті 1282 ЦК України встановлено, що: "Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК - У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягненим на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Однак, позивач не надав суду доказів, що відповідачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_4.

При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведені, а тому позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Cуддя Р. А. Галасюк