Справа № 405/2273/17
Провадження №2/405/549/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/2273/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернуласьдо суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» Кіровоградська обласна дирекція солідарно на її користь 24 505 грн. 90 коп. майнової шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходилося кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0009979 від19.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року по справі № 405/913/16-к провадження 1-кп/405/30/16 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено останньому покарання у виді арешту на строк 4 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобамина строк 1 рік. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2017 року апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 залишена без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року, яким ОСОБА_2 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. - залишено без змін. При цьому, відповідно до зазначеного вироку, який набрав законної сили, ОСОБА_2 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин: 18.10.2015 року близько 18.15 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Кіровограді по вул. Преображенській в напрямку вул. Родимцева зі сторони вул. Андріївської, та, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, а саме: пунктів 2.9 (а), 1.2, 1.5, 2.3 (б,д), 31.4, крім того, без нагальної потреби ОСОБА_2 змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, та порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, а саме:10.1, 13.1, 13.3, здійснив зіткнення з автомобілем VolkswagenPassat, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля VolkswagenPassat ОСОБА_1, тобто вона (позивач), отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми грудної клітини: перелому 2-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, що викликали тривалий розлад здоровя; б) закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми повік правого ока, ран правої надбрівної ділянки та вилицевої ділянки справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя.

Зазначила, що після отриманих тілесних ушкоджень вона (позивач) була госпіталізована до Кіровоградської обласної лікарні, а згодом продовжила лікування у Кіровоградському ПП «Лікарня ОСОБА_4», та понесла при цьому значні матеріальні витрати, повязані з придбанням необхідних лікарських засобів, організацію посиленого харчування, що становить 9 565 грн., та підтверджується медичним переліком з фіскальним чеком №0017 від 16.11.2015 року. Крім того, за час її лікування, вона понесла матеріальні витрати на лікарські засоби та супутні медичні послуги, що підтверджується накладною Кіровоградського ПП «Лікарня ОСОБА_4» за період з 19.10 по 02.11.2015 року на суму 8 238, 05 грн. Окрім того, нею (позивачем) для власного лікування та одужання були додатково придбані лікарські засоби та супутні медичні послуги на загальну суму 6 702, 85 грн., що підтверджується відповідними чеками, на підставі чого загальний розмір спричиненої їй матеріальної шкоди становить 24 505, 90 грн.

Також позивач зазначила, що у звязку з заподіянням їй тілесних ушкоджень та психологічних травм дітей, які знаходились в автомобілі в якості пасажирів, їй(позивачу) заподіяна моральна шкода, яка полягає у спричиненні їй моральних та фізичних страждань, моральних переживань у звязку з ушкодженням її (позивача) здоровя, необхідністю у звязку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями перебування на лікуванні в медичних закладах, та неможливістю у звязку з цим займатися вихованням своїх малолітніх дітей, приділяти їм та своїй родині достатньої уваги, вільно відпочивати, спілкуватися з друзями та родичами, також порушено звичайний уклад життя, на підставі чого розмір моральної шкоди позивачем оцінено в розмірі 100 000 грн.

Загальний розмір заподіяної шкоди становить 124 505, 90 грн., з якої: 24 505, 90 грн. майнова шкода та 100 000 грн. моральна шкода.

Крім того, позивач вказала, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, власника автомобіля Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1, який є винуватцем ДТП, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_2 та зазначеною страховою компанією, який (Договір) діяв на момент ДТП, на підставі чого страхова компанія несе солідарну відповідальність за заподіяну ОСОБА_2 матеріальну і моральну шкоду, та після ДТП було повідомлено страхову компанію та в подальшому заведена відповідна справа за №41030.

Ухвалою суду від 18 травня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_5 ( діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.07.2017 року) до суду подано заперечення проти позову, зареєстровані в суді 08.11.2017 року за вх.№26662, за якими заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди відповідач ОСОБА_2 визнає частково. При цьому, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7881764 ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 має наступні ліміти виплат: за шкоду життю та здоровю 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн., на підставі чого всі визначені позивачем збитки повинні бути стягнуті з відповідача ПАТ «СК «Універсальна». Також зазначено, що надані позивачем в якості доказів, зокрема, чеку на суму 9 565, 00 грн. від 16.11.2015 року, інших чеків з переліком лікарських засобів, які подані або неналежної якості, або не відповідають дійсності та виходять за межі призначення лікарем, не можуть бути належними доказами по справі. Разом з тим, з наданої позивачем медичної документації щодо проведеного курсу лікування, з якої видно, що відповідно до листка лікарських призначень №3 позивачу ОСОБА_1 в період з 19.10.2015 року по 02.11.2015 року було призначено та проведено курс лікування з діагнозом «ДТ травма ЗЧМТ» відповідно до накладної без номеру від 19.10-2.11.2015 року видано ліки відповідно до листа призначення на суму 8 238, 05 грн., лікарські засоби, зазначені в накладній, відповідають листу призначення і дані витрати можливо віднести до матеріальних збитків, завданих ДТП. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди, яка заявлена позивачем в розмірі 100 000 грн., розмір моральної шкоди не повинен перевищувати 5 000 грн., що являється частковим визнанням позову в цій частині.

При цьому, відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого подальший розгляд зазначеної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 липня 2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_6 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» - Кіровоградська обласна дирекція про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, в частині позовних вимог до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», - залишено без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.04.2017 року) в судове засідання подав заяву, яка зареєстрована в суді 09 жовтня 2018 року за вх.№25200 про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.07.2017 року) в судове засідання подав заяву, яка зареєстрована в суді 09 жовтня 2018 року за вх.№25157 про розгляд справи без участі представника відповідача, в якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог заперечується. Моральну шкоду просив стягнути в розмірі, який не перевищує 5 000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування заявлених позивачем позовних вимог, враховуючи заперечення проти позову відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

До способів захисту цивільних прав серед іншого, належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.13ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,що 18.10.2015 року близько 18.15 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем Renault Master, державний номер НОМЕР_1 і рухався в м. Кіровограді по вулиці Преображенській в напрямку вулиці Родімцева зі сторони вулиці Андріївської, порушив вимоги Правил дорожнього руху, зокрема, п.2.9 (б), п.п.1.2, 1.5, п.2.3 (б, д), п.31.4,при цьому, без нагальної потреби ОСОБА_2 змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, та, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п.п.10.1, 13.1, 13.3 та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Volkswagen ОСОБА_7 та пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_1- позивач у справі, отримали тілесні ушкодження, зокрема, позивач ОСОБА_1 отрималатілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми грудної клітини: перелому 2-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, що викликали тривалий розлад здоровя; б) закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми повік правого ока, ран правої надбрівної ділянки та вилицевої ділянки справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя.

Зазначені обставини встановлені вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року, який залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2017 року, та яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобамина строк 1 рік.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК Українивирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Окрім того, судом встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.10.2015 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (поліс АІ/7881764 з строком дії з 18.04.2015 року по 17.104.2016 року), забезпечений транспортний засіб RenaultMaster, державний номерний знак НОМЕР_1, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю в розмірі 100 000 грн., та за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 грн.

Судом також встановлено, що в результаті зазначеної ДТП, яка мала місце 18.10.2015 року, позивач ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: а) закритої травми грудної клітини: перелому 2-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, що викликали тривалий розлад здоровя; б) закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми повік правого ока, ран правої надбрівної ділянки та вилицевої ділянки справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя, який (висновок) складено в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0009979 від 19.10.2015 року.

Крім того, встановлено та підтверджується листком лікарських призначень №2 медичного закладу ПП «Лікарня ОСОБА_4» (карта №1086), що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на лікуванні в зазначеному медичному закладі з діагнозом: ДТ- травма ЗЧМТ, та в період з 19.10 по 02.11.2015 року їй було призначено лікування з призначенням медичних препаратів: амоксіклаву, натрію хлорид 0,9%, флуконазолу, лазолвану, актовенгіну, L-лізіну, цитофлавіну, лазиксу, тиоцетаміну, дексалгіну, кетанов, анальгину, димедролу, ентеросжерміни, цераксону, білобілу, та відповідно до накладної ПП «Ацинус» за період з 19.10 по 02.11.2015 року на загальну суму 8 238 грн. 05 коп.

Крім того, відповідно до переліку видів робіт, а саме: забір аналізів, в/м інєкцій, цілодобового стаціонару, консультацій лікарів (тор.хірурга, уролога, травматолога, отоларинголога, офтальмолога, нейрохірурга, невропатолога), УЗІ діагностики, магнітотерапії, видаленні інородних тіл, анестезії) відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.11.2015 року за час перебування останньої на лікуванні в ПП «Лікарня ОСОБА_4», розраховано суму в розмірі 9 565, 00 грн., яка згідно з фіскальним чеком №0017 від 16.11.2015 року сплачено готівкою в розмірі 9 565, 00 грн. з призначенням платежу: медичні послуги.

Більш того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до фіскальних чеків від 18.10.2015 року на суму 481, 49 грн., від 18.10.2015 року на суму 319, 15 грн., від 18.10.2015 року на суму 132, 89 грн., від 19.10.2015 року на суму 554, 08 грн. та на суму 113, 40 грн., від 21.10.2015 року на суму 631, 61 грн., від 21.10.2015 року на суму 451, 66 грн., від 21.10.2015 року на суму 91, 95 грн., від 23.10.2015 року на суму 1 310, 41 грн., від 23.10.2015 року на суму 310, 29 грн., від 24.10.2015 року на суму 270, 30 грн., від 28.10.2015 року на суму 1 891, 63 грн., та на суму 144,00 грн.,а всього на суму 6 702, 85 грн. позивачем ОСОБА_1 було додатково придбано лікарські засоби та медичні супутні послуги.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обовязок відшкодування завданої шкоди виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до розяснень, зазначених в п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

При цьому, судом відзначається, що згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

Згідно з п.11 зазначеної Постанови за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Крім того, судом відзначається, що особа, яка звернулася до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів, здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

В той же час, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязання: деліктному та договірному, тим самим, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий також вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того,чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1 за деліктним зобовязанням матеріальна шкода в розмірі 24 505 грн. 90 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, оскільки саме з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 18.10.2015 року.

При цьому, судом відзначається, що особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимог потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі, згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 предявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).

З огляду на викладене вище, при визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.10.2015 року за участю водія транспортного засобу марки RenaultMaster, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2, та який вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17.10.2016 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, позивачу ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості з приводу яких остання перебувала на стаціонарному лікуванні в ПП «Лікарня ОСОБА_4», у звязку з чим у позивача ОСОБА_8 були порушені нормальні життєві звязки, відбулися вимушені зміни укладу життя, повязані з тимчасовою непрацездатністю, неможливістю у звязку з цим достатньо уваги приділяти своїй родині та малолітнім дітям, при цьому, позивач зазнала також душевних переживань та страждань, емоційних хвилювань, отримала нервовий стрес, так як була учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_2 внаслідок порушення останнім ПДР України.

Враховуючи наведене, а також враховуючи характер та обсяг заподіяних безпосередньо позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, керуючись ступенем доведеності нанесених позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи також, що розмір відшкодування моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, яких зазнала позивач у звязку з порушенням її прав, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід визначити в розмірі 5 000 грн. 00 коп., який, на переконання суду, буде адекватним моральним стражданням позивача.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим судовий збір в загальному розмірі 1 280 грн. 00 коп. (640 грн. 00 коп. х 2) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.п.2, 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4, матеріальну шкоду у розмірі 24 505 (двадцять чотири тисячі пятсот пять) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4, моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_9