Справа номер 237/343/18
Провадження номер 2-о/237/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.18 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.

за участю секретаря судового засідання Шавкун Т.А.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за заявою Павлівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Павлівська сільська рада Марїнського району Донецької області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_1, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_1, яка померла 26.02.1999 р., спадкоємці за законом і заповітом відсутні. Просить визнати спадщину земельну частку (пай) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, відумерлою та передати її у власність Павлівської сільської ради.

В судове засідання представник заявника не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що після смерті ОСОБА_1 спадщину у вигляді житлового будинку прийняла її сестра ОСОБА_3. 02.11.2002 р ОСОБА_3 продала зазначений будинок із земельною ділянкою для його обслуговування ОСОБА_4 31.07.2015 р помер ОСОБА_5 чоловік свідка, який був єдиним спадкоємцем після ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_6 син ОСОБА_1 помер невдовзі після смерті матері. Таким чином, після ОСОБА_1 не залишилось спадкоємців, які б мали намір успадкувати земельну частку (пай) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів.

Заслухавши пояснення свідка, та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Статтями 334, 335 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Судом встановлено, що 26.02.1999 р. померла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актом запису про смерть № 11 складений виконкомом Павлівської сільської ради. (а.с. 22)

Крім того, 13.03.2000 р. помер син спадкодавця ОСОБА_6, що підтверджується актом запису про смерть № 18 складений виконкомом Павлівської сільської ради.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна частка (пай) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДН № 008900 виданий на підставі розпорядження Мар'їнської районної державної адміністрації від 29.03.1996 р., зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 1437.

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна ОСОБА_1 є ОСОБА_3, спадкове майно складається з жилого будинку, що знаходиться в с. Павлівка Марїнського району Донецької області по вул. Октябрській, 275, на землі площею 0,4406 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Після смерті ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 спадкоємці на земельну частку (пай) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів - відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 на час розгляду справи минуло більше 18 років.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_1, померла 26.02.1999 р., тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини, а також визнання спадщини відумерлою після його смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У звязку з цим своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення.

Згідно статті 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.

Згідно ст. 131 ч.1 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У ст. 338 ЦПК України зазначено про те, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Інформації про те, що будь-хто із спадкоємців вступив в управління або володіння зазначеною земельною ділянкою немає.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 не має спадкоємців за заповітом, єдиним спадкоємцем за законом була сестра померлої ОСОБА_3, яка звернулася про прийняття спадщини після її смерті лише в частині спадкування будинку, можливі її спадкоємці також відсутні, оскільки із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємців після ОСОБА_1 не залишилось. Тобто після смерті ОСОБА_1 частина спадщини у вигляді земельної ділянки не була прийнята ніким із спадкоємців, а тому належна їй на праві власності земельна частка (паю) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДН № 008900 виданий на підставі розпорядження Мар'їнської районної державної адміністрації від 29.03.1996 р., зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 1437, повинна, як спадщина бути визнана відумерлою та передана територіальній громаді за місцем відкриття спадщини - Павлівській сільській раді Марїнського району Донецької області.

Керуючись ст.ст. 13, 76-83, 89, 95, 258, 263-265, 334-338 ЦПК України, ст.555 Цивільного кодексу Української РСР, від 18.07.1963 р., ст. 131 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Павлівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної частки (паю) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, яка затверджувалась для надання ОСОБА_1 згідно до Розпорядження голови Марїнської районної державної адміністрації від 27.07.2005 р. № 313 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Червоний Жовтень», а саме списку громадян членів колишнього КСП «Червоний Жовтень».

Передати у власність Павлівської сільської ради Марїнського району земельну частку (пай) площею 6,1 умовних кадастрових гектарів, яка затверджувалась для надання ОСОБА_1 згідно до Розпорядження голови Марїнської районної державної адміністрації від 27.07.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Донецький апеляційний суд через Мар'їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 23.12.2018 року.

Суддя