Ухвала

12 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 505/3408/14-ц

провадження № 61-42683ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернулася 20 серпня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме: конкретизувати рішення, які оскаржуються. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 05 вересня 2018 року ці недоліки було усунуто та надано уточнену касаційну скрагу.

Однак, на підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 05 липня 2018 року. Повний текст постанови складено 13 липня 2018 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 20 серпня 2018 року, що підтверджується поштовою накладною на поштовому конверті. Тобто з пропущенням, передбаченого статтею 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днві) було 13 серпня 2018 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У клопотанні, яке міститься в уточненій касаційній скарзі, особа, яка подає касаційну скаргу порушує питання про його поновлення. При цьому вказує, що: постанова суду апеляційної інстанції вручена ОСОБА_1 поштовим зв'язком 19 липня 2018 року та з урахуванням, що останній день подачі касаційної скарги припадає на вихідний день, надіслана нею 20 серпня 2018 року. На підтвердження указаних обставин, надає копію сторінки з журналу щодо розписки ОСОБА_1 про одержання 19 липня 2018 року поштових відправлень № 945 та № 399.

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 на підтвердження указаних обставин не надає будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (конверт, супровідний лист щодо направлення судом копії рішення, довідка суду, тощо). Із наданої копії витягу сторінки з журналу щодо розписки ОСОБА_1 про одержання 19 липня 2018 року поштових відправлень № 945 та № 399, не зрозуміло звідки саме були відправлені поштові відправлення № 945 та № 399. Конверт апеляційного суду з поштовим штемпелем відправлення з Одеси «17.07.2018 року» ОСОБА_1 до касаційної скарги не додала, що підтверджується актом Верховного суду № 836 від 06 вересня 2018 року.

На підставі викладеного, згідно з частиною 3 статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу має право звернутися до суду касаційної інстанції і навести інші підстави для поновлення строку.

Окрім цього, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У клопотанні ОСОБА_1 просить відстрочити їй сплату судового збору у зв'язку із скрутним майновим станом, оскільки вона втрачає можливість повноцінно працювати та отримувати стабільний дохід за фахом, так як швейна майстерня незаконно продана згідно оскарженого рішення суду, а також через проблеми у сімейному житті.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Втім до касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору, а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

За таких обставин, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір. У підпункті 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, враховуючи характер спору та клопотання у скарзі, ОСОБА_1 за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 7 308,00 грн (3 654,00 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до УК у Печерському районі (Печерс. р-н) 22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку - 207. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат