Справа 2-978/09
Провадження № 4-с/484/15/18
У Х В А Л А

12.10.2018року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

за участю представника скаржника - ОСОБА_1

державного виконавця - Пестової К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську скаргу публічного акціонерного товариства "Державний общадний банк України" на дії табездіяльність державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга АТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) на дії та бездіяльність державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №55709322, на бездіяльність начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчі служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо не вжиття усіх можливих заходів та дій для припинення бездіяльності підпорядкованого державного виконавця, що спричинило передчасне та безпідставне прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження.

Під час судового засідання представник Банку підтримав скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Пестова К.С. проти задоволення скарги заперечувала через її необґрунтованість.

Начальник Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчі служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 на судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надані.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Стаття 5 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюю примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 за заявою МОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрите виконавче провадження №55709322 на підставі виконавчого листа у справі №2-978/2009, виданого 26.08.2009р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь банка заборгованості в сумі 4350,24грн.

25.04.2018р. постановою державного виконавця зазначений вище виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчі служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 27.05.2018р. скасована вказана вище постанова від 25.04.2018р. з тієї причини, що при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем не було встановлено факт смерті боржника.

21.06.2018р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку зі смертю боржника. Зазначена постанова була направлена стягувачу листом 21.06.2018р. за вих. 24711/11.

На судовому засіданні представник Банку вказав, що постанова державного виконавця від 21.06.2018р. про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем без вжиття заходів та без виконання дій, спрямованих на визначення кола правонаступників-спадкоємців або встановлення факту наявності або відсутності останніх. При цьому він вказав, що 08.06.2018р. Банк на адресу начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 направив клопотання про витребування інформації про наявність спадкового майна, заповіту, спадкового договору, спадкової справи, наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4, а у разі наявності спадкоємців звернутись до суду із заявою про зміну у виконавчому провадженні сторони боржника його правонаступником. Однак жодної відповіді на клопотання не надійшло.

Державний виконавець не заперечила того факту, що клопотання стягувача дійсно надійшло до виконавчої служби. При цьому вона вказала, що письмової відповіді на клопотання скаржнику направлена не була.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Однак докази того, що клопотання стягувача було розглянуте начальником відділу державної виконавчої служби або державним виконавцем, суду не надані.

ОСОБА_3 того, представник Банка вказав, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Проти цього державний виконавець не заперечувала, але зазначила, що Автоматизованою системою виконавчого провадження не передбачена можливість винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

ОСОБА_3 того, пунктом 3 розділу VIIІ «Передача документів виконавчого провадження до електронного архіву» Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення) передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, а виконавче провадження підлягає відновленню, здійснюється повернення такого виконавчого провадження з електронного архіву до Системи, про що робиться відповідна відмітка в здавальному описі.

Доказів того, що державний виконавець діяла відповідно до вимог вказаного Закону та Положення, суду не надано.

Копія скриншота сторінки з Автоматизованої системи виконавчого провадження із зазначенням про те, що прийняття рішення «Відновлення ВП» неможливе, оскільки не існує попереднього прийнятого рішення групи «Завершення ВП» не може бути доказом твердження державного виконавця про відсутність технічної можливості винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець в порушення вимог чинного законодавства після скасування постанови про повернення виконавчого документа не винесла постанову про відновлення виконавчого провадження.

Викладене вище свідчить про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Під час розгляду скарги представник Банка вказав, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.06.2018р. направлена Банку у липні 2018р. з порушення строку, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження постанова від 21.06.2018р. направлена стягувачу листом за вих. №24711/11 21.06.2018р. Копія зазначеного листа додана до скарги.

Вказане підтверджує те, що копія постанови від 21.06.2018р. направлена стягувачу відповідно до вимог ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_3 того, представник Банку вказав, що в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Положення, державним виконавцем до автоматизованої системи не внесені всі відомості про проведення всіх виконавчих дій, про всі документи, отримані на запит, заяви сторін, відповіді на них та їх скановані копії.

Державний виконавець пояснила, що нею всі дії, що виконувались, відображені в автоматизованій системі виконавчих проваджень, при цьому скан-копії відповідей долучені до матеріалів виконавчого провадження.

Доказів протилежного скаржником суду не надано, отже в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.9 XII. «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов'язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Скасувавши 27.05.2018р. постанову державного виконавця від 25.04.2018р. про повернення виконавчого документа начальник Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчі служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 вищевказаних вимог не дотримався та не забезпечив контроль за виконавчим провадженням.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №55709322 щодо винесення 21.06.2018р. постанови про закінчення виконавчого провадження незаконними.

Постанову державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 21.06.2018р. про закінчення виконавчого провадження №55709322 скасувати.

Визнати бездіяльність начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо незабезпечення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою вчинення виконавчих дій державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївські області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 55709322 та не надання відповіді на клопотання стягувача від 08.06.2018р. незаконною.

Зобовязати державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державні виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 та начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчі служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 усунути порушення.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Про виконання ухвали постановленої за результатами розгляду скарги, повідомити Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньої до Миколаївського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали виготовлений 16.10.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва