Дата документу 11.10.2018
Справа № 334/3491/16-ц
Провадження № 2/334/219/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі - Кузьменко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 18 лютого 2016 року о 8годині 17 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 292 км. автодороги Харків Сімферополь не витримав безпечну швидкість руху та дистанцію внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Міцубіссі», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 Згідно з постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2016 року ОСОБА_4 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП. Згідно зі звітом про оцінку автомобіля НОМЕР_1 від 19.02.2016 року №40 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженням автомобіля складає 102158, 29 гривень. Крім того, за проведення оцінки ОСОБА_1 сплатив по квитанції від 29.02.2016 року 600 гривень. Крім того ОСОБА_1 вважає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 5000 гривень.

Однак, відповідач відмовляється відшкодувати завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду добровільно, усні пропозиції щодо сплати коштів в рахунок відшкодування шкоди залишені без задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 102758 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 600 гривень за проведення автотоварознавчої оцінки спеціалістом, судові витрати по справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання з'явились, просили позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача суму матеріальної та моральної шкоди та судові витрати.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання зявився, просив позовну заяву задовольнити.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на

засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що 18 лютого 2016 року о 8 годині 17 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 292 км. автодороги Харків Сімферополь не витримав безпечну швидкість руху та дистанцію внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Міцубіссі», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 Згідно з постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2016 року справа № 334/1347/16-п, ОСОБА_4 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП.

Таким чином, невиконання ОСОБА_4 вимог п. 11.3 ПДР України знаходиться в причинному звязку з наслідками ДТП.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Право власності на автомобіль НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ № 574821 від 06.04.2011 року.

15 вересня 2015 року ОСОБА_3 видав ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на автомобіль НОМЕР_1 з правом передоручення.

Однак, 15 вересня 2015 року ОСОБА_3 фактично продав ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_1, в цей день він передав позивачу вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію, ключі, автомобіль знаходиться в володінні позивача на теперішній час.

З 15 вересня 2015 року позивач фактично є власником автомобіля НОМЕР_1.

ОСОБА_3 подав до суду відповідну заяву, де підтверджує вказані обставини та просить задовольнити позовні вимоги.

Згідно зі звітом про оцінку автомобіля НОМЕР_1 від 19.02.2016 року №40 вартість матеріальної шкоди, завданої мені пошкодженням автомобіля складає 102158, 29 гривень.

Крім того, за проведення оцінки позивач сплатив по квитанції від 29.02.2016 року 600 гривень.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року оскільки

положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Згідно п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року» №4 враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Згідно ч 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 395 ЦК України

1. Речовими правами на чуже майно є:

1) право володіння;

Згідно ч.1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача становить 102 158, 29 гривень.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., то суд ці вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що після настання ДТП та до теперішнього часу завдана позивачу матеріальна шкода не відшкодована, останній тривалий час позбавлений можливості здійснити ремонт пошкодженого автомобіля, з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, вимушених змінах у життєвих і виробничих стосунках позивача, а також психологічному стані позивача, та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають задоволенню шляхом стягнення з

відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 5 000 грн.

Згідно ст. 12 та 81 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати: 600 гривень за проведення автотоварознавчої оцінки спеціалістом, судовий збір в сумі 1077,58 грн.

Керуючись ст.ст. 385, 395, 396,1166, 1167, 1187, 1188, ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4, відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 102 158 гривень, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, витрати за проведення автотоварознавчої оцінки спеціалістом в розмірі 600 гривень, судовий збір в розмірі 1077, 58 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ісаков Д. О.