Провадження № 2/127/2269/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Слізяк М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Сташко А.І., Думанського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», Приватного підприємства «Бокуд» про скасування нарахованого боргу за послуги з централізованого опалення,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», ПП «Бокуд», у якому просив суд ухвалити рішення, яким скасувати нарахування за ненадані послуги з централізованого опалення КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в сумі 3601,09 грн. (а.с. 21-25).

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 01.05.2018 року за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу ОСОБА_1 відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» нараховано борг в сумі 3601,09 грн. Однак позивач вважає нарахування боргу незаконним та необґрунтованим з огляду на таке.

Житловий будинок №5 по вул. Гладкова у м. Вінниці обладнаний загально будинковим тепловим лічильником, який обліковує кількість спожитої теплової енергії за послугу з централізованого опалення. В період з 08.10.2017 року по 21.10.2017 року послуги з централізованого опалення в квартирах з 91 по 120 не надавались у зв'язку з ремонтними роботами, які проводились ПП «Бокуд». При цьому подачу теплової енергії не було зменшено, в результаті чого виникло перевищення фактичного тарифу (за показниками будинкового засобу обліку) від нормативного. За показниками приладу теплової енергії відповідно до встановлених тарифів плату за послугу з централізованого опалення було розподілено між усіма власниками квартир, в тому числі квартир, що не опалювались в цей період. Отже, борг за послуги з централізованого опалення фактично утворився в період проведення ремонтних робіт.

Керуючись Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 11.07.2005 р. №630, позивач ОСОБА_1 як споживач звернувся до ПП «Бокуд» щодо звільнення його від плати за послуги, оскільки такі послуги фактично не було надано і було отримано відповідь, якою було рекомендовано розглянути викладені проблеми у виконавця в сфері надання послуг з централізованого опалення.

Позивач листом від 08.02.2018 року до «Вінницяміськтеплоенерго» повідомив, що відмовляється оплачувати нараховану суму боргу за послуги з централізованого опалення та вимагав здійснити перерахунок з огляду на вищевказані обставини. Факт проведення ремонтних робіт, протягом яких послуги з централізованого опалення не надавались, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» повністю проігнорувало.

Також згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 22.12.1995 року позивач, як особа з інвалідністю внаслідок війни, користується 100% знижкою плати за користування житлом (квартирна плата). Статус інваліда війни отримав 1997 року. Листом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» №15/1373 від 07.03.2018 року позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку, посилаючись на зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», внесені 04.07.2002 року. Відповідно до цих змін, 100% знижка плати за користування житлом (квартирна плата) надається особам з інвалідністю внаслідок війни в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю). Але на думку позивача відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» повністю проігнорувано ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А тому ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 04.07.2002 року до позивача застосовуватись не може, оскільки звужує зміст та обсяг його існуючих прав і свобод.

Вказане стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» Думанський В.О. в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на обставини викладені у наданому суду відзиві на позовну заяву (а.с. 45-48).

Представник відповідача ПП «Бокуд» Сташко А.І. в судовому засіданні позов не визнала, просила в позові відмовити. Суду пояснила, що ПП «Бокуд» не є виконавцем послуг щодо здійснення нарахування за послуги з централізованого опалення, а тому не є належним відповідачем у цій справі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Між сторонами: позивачем ОСОБА_1 та відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» виникли договірні зобов`язальні правовідносини в сфері житлово-комунальних послуг, тому при вирішенні справи суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», відповідні норми ЦК України, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 162 Житлового кодексу УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 19 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Вимогами п.п. 1,5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону встановлено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.04.1996 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів та довідки №3242 від 14.06.2018 року, виданої ПП «Бокуд» власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Помешкання позивача забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

16.03.2006 року між Державним підприємством «Вінницькі теплові мережі» (тепер КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений договір №212494 про надання споживачеві наймачеві (власнику) квартири та членам його сім'ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 28 та на звороті).

В судовому засіданні суд встановив, що вказаний договір №212494 від 16.03.2006 року не розривався, не визнавався недійсним, а тому на момент виникнення спірних правовідносин був чинним відповідно до пунктів 23, 24.

Згідно оборотних відомостей, наданих КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» по особовому рахунку позивача ОСОБА_1 НОМЕР_2 станом по 01.06.2018 року існує заборгованість по оплаті за послуги централізованого теплопостачання у розмірі 3601,09 грн. (а.с. 29).

Позивач вказував, що у зв'язку з проривом труби в підвальному приміщенні будинку, в його квартирі в період з 08 по 21 жовтня 2017 року було холодно, фактично йому в цей період не було надано послуги з теплопостачання, проте КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» безпідставно нарахувало ОСОБА_1 борг за теплопостачання в сумі 3601,09 грн., який повинен бути скасований.

З метою скасування нарахованого боргу позивач звертався до ПП «Бокуд» і отримав відповідь №Р-794/1 від 29.12.2017 року, якою його поінформовано, що ПП «Бокуд» є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та викладені в заяві проблеми щодо нарахувань за надані послуги з централізованого опалення позивач може розглянути у виконавця послуг КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с. 32).

Відповіддю №85/1 від 09.02.2018 року ПП «Бокуд» позивача ОСОБА_1 було поінформовано, що виконавцем послуг з теплопостачання і гарячої води є КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго», тому КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» встановить самостійно причину зниження якості послуг з теплопостачання і прийме рішення щодо проведення нарахувань за надані послуги з теплопостачання в будинку вул. Гладкова 5 у м. Вінниці за період з 08.10.2017 року по 21.10.2017 року (а.с. 33).

08.02.2018 року позивач звернувся із заявою до директора КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про відмову оплатити нараховану суму боргу за послуги з централізованого опалення та вимогу здійснити перерахунок, оскільки позивач, як особа з інвалідністю внаслідок війни, користується 100% знижкою плати за користування житлом та в цей період йому фактично не було надані послуги з теплопостачання, бо у квартирі було холодно (а.с. 30), на яку отримав відповідь №15/1373 від 07.03.2018 року про відмову позивачу у здійсненні перерахунку та скасування заборгованості (а.с. 31).

У відповіді КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» №15/2591 від 07.05.2018 року зазначено, що нарахування за надані КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» послуги з централізованого опалення мешканцям багатоквартирного житлового будинку №5 по вул. Гладкова в м. Вінниці проводяться за показами приладу обліку теплової енергії (загальнобудинковим тепловим лічильником), встановленому на вводі в житловий будинок, пропорційно до опалювальної площі квартир (п.12 ПКМУ № 630 від 21.07.2005 р.) відповідно до встановлених тарифів на послугу з централізованого опалення. Прилад обліку теплової енергії фіксує фактично спожиті послуги. Нарахування за надані послуги з централізованого опалення є ґрунтовними та визначеними з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, виконання перерахунку нарахованих до сплати сум за послуги з централізованого опалення по АДРЕСА_2 з боку КП BMP «ВМТЕ» є неможливим (а.с. 35).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що заборгованість в розмірі 3601,09 грн. йому нарахована відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» безпідставно, оскільки в період з 08 по 21 жовтня 2017 року послуги теплопостачання не були надані в квартиру, тому що проводилися ремонтні роботи відповідачем ПП «Бокуд» в будинку №5 по вул. Гладкова у м. Вінниці у зв'язку з проривом труби в підвальному приміщенні будинку.

Суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем є суб»єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 1 ст. 19 вказаного Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно статті 13 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на кілька видів, якими, в тому числі є послуги з централізованого постачання гарячої води, централізоване опалення.

Обов'язок власника квартири оплачувати послуги з теплопостачання передбачений статтею 20 Закону, згідно з якою споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630(далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Виходячи із зазначених норм закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Разом з тим, відповідно до пункту 29 Правил споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт.

Пунктами 33-35 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

Пунктами 37-39 Правил визначено, що за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Вказані вище пункти Правил кореспондуються із пунктами 19-22 договору №212494 від 16.03.2006 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с. 28 на звороті).

На запитання суду позивач ОСОБА_1 пояснив, що в період з 08 по 21 жовтня 2017 року він не звертався до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» ні усно, ні письмово з приводу ненадання в його квартиру послуг з теплопостачання в даний період, позивач не викликав представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» для складення акта-претензії щодо ненадання послуг з теплопостачання в період з 08 по 21 жовтня 2017 року.

Вказані пояснення позивача ОСОБА_1 підтвердив також в судовому засіданні представник КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та надав письмові докази (а.с. 50-51). Зокрема, зі службової записки від 18.07.2018 року начальника СВД ОСОБА_5 вбачається, що в період з 08.10.2017 року по 21.10.2017 року звернень через «Цілодобову варту» щодо неякісного теплопостачання мешканців житлового будинку по вул. Гладкова, 5 не надходило.

Отже, позивач ОСОБА_1 не надав суду належні і допустимі докази неналежного надання або ненадання послуг з теплопостачання виконавцем - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в період з 08 по 21 жовтня 2017 року.

Стосовно доводів позовної заяви ОСОБА_1 про те, що він користується 100 % пільгою при сплаті комунальних послуг, а тому не повинен сплачувати за послуги відповідачеві - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», слід зазначити наступне.

З довідки №3242 від 14.06.2018 року, виданої ПП «Бокуд» (а.с. 27) та оборотної відомості КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за період з жовтня 2017 року по червень 2018 року (а.с. 29) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 58,9 кв.м. зареєстровані і проживають двоє осіб: власник ОСОБА_1 інвалід війни ІІ групи та його непрацездатна дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Дійсно Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ, зокрема, п.5 ст. 13 передбачена така пільга як100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Однак цим же пунктом встановлено, що «Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю».

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово комунального обслуговування» (далі-Постанова) встановленні єдині для всієї території України, соціальні норми житла, в межах яких держава надає громадянам пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

У п. 2.2 Постанови соціальна норма громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги, для користування послугами з централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії встановлено на рівні 21,0 м2 опалювальної площі на одну особу та додатково 10,5 м2 на сім'ю.

Постановами Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №842, від 27.04.2016 року №317 та від 06.02.2017 року №51 внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Наведеними Постановами визначено соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентам, житлові будинки яких обладнанні будинковими та/або квартирними приладами обліку - 0,0431 Гкал./1м.кв. опалювальної площі на місяць в опалювальний період та коригуючи коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби опалення в залежності від поверховості будинку.

У позивача ОСОБА_1 опалювальна площа квартири складає 52,5 кв.м. і вказана пільга розрахована з такого розрахунку: 21 кв.м. на одну особу + 21 кв.м. на одну особу + 10,5 м.кв. на сім'ю, а на решту 4,3 м.кв. нарахування проводяться без пільг.

З вказаного слідує, що крім норми по опалювальній площі, враховується норма по використанню теплової енергії на будинок, тобто у разі перевищення фактичного (за показниками будинкового засобу обліку) тарифу від нормативного, споживач повинен вносити суму оплати з розрахунку різниці між фактичним та нормативним тарифом помноженим на розмір опалювальної площі квартири.

Тому нарахування за надані послуги позивачу ОСОБА_1 є правомірними та відповідають вимогам закону.

Щодо аргументу позивача про те, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» повністю проігнорувало статтю 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А отже, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 04.07.2002 року до позивача застосовуватись не може, оскільки звужує зміст та обсяг його існуючих прав і свобод, то суд вважає вказати наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ прийнятий 22.10.1993 року.

Конституція України - основний закон держави України, ухвалений 28.06.1996 року на 5-й сесії Верховної Ради України 2-го скликання і набула чинності з дня її прийняття.

Разом з тим, станом на день прийняття Конституції України в червні 1996 року в пункти 4-6 статті 13 ЗаконуУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ вже були внесені зміни і вказані пункти Закону мали такий зміст:

4) 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (Пункт 4 частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом N 488/95-ВР від 22.12.95);

5) 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами, газом, електроенергією та іншими послугами в межах середніх норм споживання, а для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, за користування газом знижка - в подвійному розмірі середніх норм споживання (надання) на займану площу чи садибу (Пункт 5 частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом N 488/95-ВР від 22.12.95);

6) 100-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Внесені зміни від 04.07.2002 року в пункти 4-6 статті 13 ЗаконуУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ лише конкретизували межі середніх норм споживання для надання 100-процентної знижки та порядок її надання.

Отже, вказане свідчить про те, що внесення змін 04.07.2002 року до пунктів 4-6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не суперечить нормам Конституції України та не звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача.

Також позивач ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог не довів належними та допустимими доказами порушення його прав відповідачем ПП «Бокуд».

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, ЗакономУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 11,12, 525, 526 ЦК України, ст.ст.10-13,76-78, 81,82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», Приватного підприємства «Бокуд» про скасування нарахованого боргу за послуги з централізованого опалення - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, .

Відповідач: Приватне підприємство «Бокуд», місцезнаходження за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 46, .

Повне рішення суду складено 16.10.2018 року.

Суддя: