Єдиний унікальний номер 448/973/17
Провадження № 2/448/240/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02.10.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Торської І.В.,
за участю секретаря - Рушеляк Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації із місця проживання,
учасники процесу:
-третя особа ОСОБА_3,
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована і проживає у однокімнатній квартирі за адресою: вул.Д.Галицького, 41/4, м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Разом із нею даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, але вже сімнадцять років не проживає, відповідач ОСОБА_2, її рідна сестра.
З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: вул.Д.Галицького, 41/4, м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку.
Позивач та третя особа в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять суд позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак в судове засідання не зявилася та не повідомила про причини своєї неявки, не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи, не подала відзивів на позовну заяву.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.
Що стосується вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід зазначити наступне:
за змістом ч. 1ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що в однокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: вул.Д.Галицького, 41/4, м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, загальною площею 35,06 кв.м, зареєстровано троє осіб: позивачка, її син третя особа ОСОБА_3 та сестра позивачки (відповідачка) ОСОБА_2
Згідно довідки КП «Моє місто» від 06.09.2018р. квартиру сімя ОСОБА_3 одержала на основі ордера виданого Судововишнянською міською радою 1961 році на імя ОСОБА_4, тобто батькові позивачки, що спорідненість яких підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки.
Після смерті батька ОСОБА_4, який помер 05.06.1996р., позивачка стала основним наймачем квартири, яка проживає в даній квартирі з дати народження.
З акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.07.2017р., складеного депутатом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, вбачається, що у однокімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: вул.Д.Галицького, 41/4, м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, не проживає зареєстрована ОСОБА_2 більше пяти років, а також речей там своїх не зберігає та не приймає участі в утриманні такої.
Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач вже більше 5 років не користується спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким їй ніхто і ніколи не чинив.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до чинного житлового законодавства (ст. 71 Житлового кодексу України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст.71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.
У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу без поважних причин, тобто понад визначений ст.71 ЖК України шестимісячний термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не проживає у вказаному житловому будинку, не несе витрат, пов'язаних з утриманням житла, будь-яких договорів щодо користування житловим будинком у позивача не існує, як і не встановлено проявів інтересу відповідача до вказаного житла понад рік. А тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює позивачу певні незручності як основному наймачу, вона змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися таким.
Отже, вимога позивача у частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщення підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги в частині зняття осіб з реєстрації за місцем проживання, слід зазначити наступне:
порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов'язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір.
Враховуючи те, що позивачем не доведено, що її права порушено чи будуть порушені у зв'язку з невиконанням даного рішення, тому вимога про зобов'язання зняти з реєстрації заявлена нею передчасно і на даний час відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 320грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12,13,76-81,89,141, 258, 259, 263 -265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації із місця проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
В решті частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 320 (триста двадцяти) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, через Мостиський районний суд Львівської області до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 10.10.2018р.
Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя І.В.Торська

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрована за адресою: 81340, м.Судова Вишня, вул..Д.Галицького, 41/4, Мостиського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: 81340, м.Судова Вишня, вул..Д.Галицького, 41/4, Мостиського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає та зареєстрований за адресою:81340, м.Судова Вишня, вул..Д.Галицького, 41/4, Мостиського району Львівської області.