Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1162/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н.С.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року під головуванням судді Сіренко Н.С.

у цивільній справі №289/1162/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Радомишльська міська рада Житомирської області про усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. З урахуванням уточнень до позовної заяви просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном, а саме: ? частинами житлового будинку №95 по вул. Русанівській, в м.Радомишлі Житомирської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Також просила зобовязати відповідача демонтувати частину житлового будинку №81-а, розташованого по вул.Русаніській в м.Радомишль Житомирської області, який знаходиться з правого боку будинку. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вона є власницею ? ідеальних частин зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014 року. Інша ? частина будинку належить її рідній сестрі ОСОБА_3 На даний час в її домоволодінні зареєстрована та проживає її дочка із сімєю чоловіком та двома синами. 25 років тому попередня власниця цього домоволодіння - їх мати, дозволила відповідачці взяти частину її земельної ділянки площею 0,05 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку та рішенням сесії Радомишльської міської ради від 25.02.2016 року №891 ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будинком по вул. Русанівській, 81-а в м.Радомишль Житомирської області. Відповідачка вже досить давно почала незаконне будівництво житлового будинку з дерев»яним перекриттям, проте недобудувала його, вікна та двері відсутні. Із самого початку в цьому будинку ніхто не проживав і не проживає, так як він знаходиться в аварійному стані. В експлуатацію його ввести неможливо, так як він не відповідає встановленим архітектурним та будівельним нормам. Стіна в недобудованому будинку потріскалася, похилилася і несе загрозу всім особам, які проживають в домоволодінні №95 по вул. Русанівській. На постійні зауваження щодо необхідності демонтажу частини будинку, яка становить небезпеку для оточуючих, відповідач не реагує. Тому позивач вважає порушеним своє право на безперешкодне користування своєю власністю.

Заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 21.06.2018 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.01.2017 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначає, що є особою похилого віку, пенсіонеркою за віком, яка на протязі останніх десяти років потерпає від посягань своєї рідної сестри, що підтверджується матеріалами різного роду цивільних справ за її позовами до неї з метою заволодіння майном любим шляхом. На думку апелянта, посилання ОСОБА_4 в позовній заяві на те, що вона є власницею ? частини оспорюваного будинку є безпідставними, оскільки будинок між співвласниками не розділений, договори щодо користування житловим будинком співвласниками не укладалися. Відповідні рішення про розподіл житлового будинку або виділ часток в натурі судами також не приймались. Окрім того, позивачем до суду не надано належних доказів того, що вона є власником саме правої частини будинку №95, що знаходиться зі сторони будинку №81-а. Тобто, будинок перебуває у спільній частковій власності сторін. А тому вважає, що у позивачки на час предявлення позову не було достатніх підстав вважати себе законним власником зазначеної нею частини будинку. Також, на думку апелянта, судом не було притягнуто до участі у справі всіх заінтересованих осіб, а саме: ОСОБА_5 та членів її сімї, які проживають в будинку.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так,відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень частини четвертої статті 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов'язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Частиною другою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинене порушене право та з яких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що із підстав, заявлених позивачем, позов підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014 року є власницею 3/4 ідеальних частин житлового будинку №95 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Русанівській в м.Радомишль Житомирської області (а.с.7).

Зі змісту довідки ПП »Житлоремсервіс-9» м.Радомишль від 03.06.2016 року в зазначеному будинку зареєстрована та проживає донька позивача ОСОБА_5 із своєю сімєю: чоловіком ОСОБА_6 та двома малолітніми синами ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

За зверненням ОСОБА_5 та розпорядженням міського голови від 04.04.2016 за №49 «Про утворення комісії на підставі поданих заяв» комісією проведено обстеження житлового будинку №95 в м. Радомишль по вул. Русанівська (з його правої сторони), про що свідчить складений акт обстеження житлового будинку від 26.04.2016 року. В результаті обстеження встановлено, що з правої сторони будинку №95 знаходиться недобудований будинок, стіна якого майже зруйнована, ніхто в будинку не проживав і не проживає, ремонт не проводився. Зі слів ОСОБА_5 даний будинок був побудований близько 25 років тому. Комісією рекомендовано ОСОБА_3 демонтувати частину домоволодіння, яка несе загрозу життю мешканцям домоволодіння №95 по вул. Русанівській (а.с.11).

Окрім того, допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції як свідки перший заступник Радомишльського міського голови ОСОБА_9, юрист Радомишльської міської ради ОСОБА_10, провідний спеціаліст ОСОБА_11 та провідний спеціаліст ОСОБА_12 також повідомили суду, що за зверненням ОСОБА_5 про наявність небезпечної будівлі поблизу будинку, в якому проживає заявниця з дітьми, було проведено обстеження будівлі в м. Радомишль по вул. Русанівській біля житлового будинку № 95. Під час обстеження на місці було виявлено, що недобудована будівля знаходиться в аварійному стані і дійсно являється небезпечною та становить загрозу життю та здоров»ю мешканців будинку №95. ОСОБА_3 була присутня під час обстеження і не заперечувала про належність їй небезпечної недобудови, в той же час зазначала про відсутність коштів на демонтаж вказаної будівлі, яка знаходиться в аварійному стані.

Вказані вище обставини також підтверджуються наявними у справі фотознімками, на яких зображено напівзруйнований будинок. Візуально видно аварійний стан та значні повздовжні та поперечні тріщини на стінах будівлі, яка знаходиться у дворі в безпосередній близькості до іншого житлового будинку, належного позивачці та в якому проживає сімя її доньки (а.с.15-20, 53-56).

Також матеріали справи свідчать про те, що згідно витягу з рішення Радомишльської міської ради Житомирської області п»ятдесят шостої сесії 6 скликання від 25.02.2015 року №891 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передаються безоплатно у власність» відповідачці, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність орієнтовною площею 0,05 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Русанівській, 81-а (а.с.90). Проте, будь-яких дій, направлених на реалізацію цього рішення, відповідачка не вчиняла.

Задовольняючи позов, та зобов»язуючи відповідачку знести аварійну споруду, суд обгрунтовано виходив з того, що відповідно до роз»яснень, викладених в п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" слідує, згідно з положеннями статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

За наведених обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд першої інстанції правильно вважав, що напівзруйнований будинок дійсно являється небезпечним та несе реальну небезпеку життю та здоровю мешканцям будинку №95 по вул.Русанівській в м.Радомишль.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено. Крім того, позивач пояснила, що на даний час між сторонами за рішенням суду проведено розподіл спільного домоволодіння в натурі і їй виділено саме праву частину будинку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 06.09.2018 року.