Справа № 333/3682/18
Провадження № 2/333/2053/18
РІШЕННЯ
09 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, у залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач перебувала з відповідачем у шлюбі з 08.04.2006 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, у розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно допомогу на утримання сина надає, але нерегулярно та не в повній мірі, не бере участі у додаткових витратах на утримання сина, має заборгованість по сплаті аліментів.
Позивач зазначає, що на теперішній час в законодавстві внесені зміни, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, в звязку з чим позивач просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі вищевказаного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини.
Ухвалою суду від 30.07.2018 року відкрито провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 08.04.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія 1-КЕ № 033903, виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 06.09.2006 року, актова запис № 369 (а.с. 8).
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2013 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Рішення набуло законної сили 08.10.2013 року (а.с. 7).
Згідно із рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 643 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27.05.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 9-10).
Інших аліментних зобовязань відповідач немає.
Підставою звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що відповідач добровільно допомогу на утримання сина надає, але нерегулярно та не в повній мірі, не бере участі у додаткових витратах на утримання сина, має заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, позивач бажає збільшити розмір аліментів з відповідача на утримання сина, оскільки згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» вбачається, що прожитковий мінімум на місяць з 01.01.2018 року на дітей віком до 6-ти років становить 1 492 грн., з 01.07.2018 року 1 559 грн., з 01.12.2018 року 1 626 грн., а від 6 до 18 років з 01.01.2018 року становить 1 860 грн., з 01.07.2018 року 1 944 грн., а з 01.12.2018 року 2 027 грн., тобто 50% прожиткового мінімуму з 01.01.2018 року становить 930 грн., з 01.07.2018 року 972 грн., а з 01.12.2018 року 1 013 грн. 50 коп., що повинен сплачувати позивачу відповідач за рішенням суду. Позивач вважає, що з відповідача повинні стягуватися аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі ? частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 930 грн. станом на 01.01.2018 року, з 01.07.2018 року 972 грн., а з 01.12.2018 року 1 013 грн. 50 коп., що повинен сплачувати позивачу відповідач за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.
Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обовязки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.
Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом України в правовій позиції, викладеній в постанові за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначаючи розмір аліментів згідно позовних вимог, суд, приймаючи до уваги вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», можливість відповідача працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд приходить до висновку, що з моменту ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що визначений розмір аліментів у сумі 643 грн. щомісячно суттєво порушує інтереси як позивача, на утриманні якої перебуває дитина, так і самої дитини, стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, який працює (може працювати), дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, на аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку і доходу щомісячно, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем.
Крім вищевказаного, суд, при зміні способу стягнення аліментів також враховує положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте встановлений розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/4072/13-ц від 23.01.2014 року є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити належного утримання та виховання дітей, а тому підлягає збільшенню (зміні).
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стосовно вимоги позивача щодо стягнення аліментів у змінений спосіб з дня звернення до суду, суд зазначає, що згідно з розясненнями, даними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо визначення початку строку стягнення аліментів, слід враховувати, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом з відповідача стягуються аліменти за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя області № 333/4072/13-ц від 23.01.2014 року, стягнення за яким може бути припинено після набуття цим рішенням законної сили, то така вимога позивача суперечить закону.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони.
Отже, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст. ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити призначений за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2014 року по справі № 333/4072/13-ц розмір (спосіб стягнення) аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 643 (шістсот сорок три) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволені інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя: В.Б. Кулик