Справа № 509/1674/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Овідіополь цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , до ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 40686,22 грн. за кредитним договором № б/н від 16.10.2007 року та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 2250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Своїх зобовязань відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 31.03.2018 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 40686,22 грн.

Представник позивача в судовезасідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду відзив, в якому позов не визнав, посилаючись на його безпідставність, просила відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.02.2007 по 24.03.2009 відповідачка знаходилася у трудових правовідносинах з ОСОБА_2 (позивачем), працюючи на посадах, повязаних з кредитуванням осіб. Так, між відповідачкою та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н від 16.10.2007 з видачею кредитної картки «Універсальна» (№ 5457 0829 5407 2455, далі Кредитна картка) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 31.03.2018 року складає 40686,22грн.

Суд встановив, що після розірвання трудового договору з банком станом на 31.03.2009, відповідачем було належним чином виконано зобовязання щодо повернення отриманих від ОСОБА_2 грошових коштів з оплатою усіх необхідних платежів (комісії, процентів тощо), у звязку з чим було погашено будь-яку заборгованість за вищевказаним договором, що випливає і з Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.10.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31-03-2018 (Розрахунок заборгованості), доданого Позивачем до позову, і з Виписки за період з 18.10.2007 по 31.05.2010 за основною карткою № 5457 0829 5407 2455. (а.с. 49-51)

З даних документів видно, що 31.03.2009 поточна заборгованість та прострочена заборгованість за кредитом у Відповідача відсутні (у вищевказаних документах вказані нулі). Однак, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, значиться, що 31.07.2009 відповідачем було знято з Кредитної картки грошові кошти у розмірі 3467,24 грн., на яку Банк почав нараховувати проценти, комісію, штрафні санкції, з огляду на що, з позиції банку, у відповідача утворилась заборгованість за кредитом 3467,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 29859,41 грн., заборгованість за пенею та комісією 4945,93 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1913,63 грн., що спростовуються інформацією, зазначеною у Виписці, з якої випливає, що 31.07.2009 відповідачка не отримувала у якості кредиту грошових коштів, а відбулося списання ОСОБА_2 боргу за зарплатою (дебетна частина) у розмірі 3467,25 грн., що повністю відповідає сумі, яку Банк визначив як виданий відповідачу кредит та на яку почав безпідставно нараховувати проценти, комісію, штрафні санкції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, з вищевикладеного видно, що, відповідач не отримувала від ОСОБА_2 31.07.2009 кредиту, що обумовлює і відсутність з боку Відповідача зобовязань щодо повернення ОСОБА_2 кредиту та інших платежів, що свідчить про безпідставність та незаконність позовних вимог позивача та обумовлює їх відхилення.

В відповіді на заперечення від 20.08.2018 року банк зазначив, що за Договором відповідач має прострочену заборгованість та обґрунтовує дану заборгованість тим, що Банк нібито має право на списання грошових коштів з інших рахунків, тобто банк фактично визнав, що кредит у розмірі 3467,25 грн. відповідачу видано не було, а відбулося списання грошових коштів з Кредитної картки. ОСОБА_2 зазначає, що має право на списання грошових коштів з Кредитної картки посилаючись на договірне списання.

Згідно з п. 26.1. ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Як передбачено п. 4.6. Умов та правил надання банківських послуг, які надано ОСОБА_2, клієнт доручає ОСОБА_2 здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в рамках сум, що підлягають оплаті ОСОБА_2 за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в рамках платіжного ліміту картрахунку. ОСОБА_2 здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, та купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському ОСОБА_3 України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого ОСОБА_2, оформлюється меморіальним ордером.

Як вбачається зі змісту правил, сторони кредитного договору Банк та Відповідач дійшли згоди щодо списання грошових коштів виключно за кредитним договором чи за іншими договорами. Тобто, списання ОСОБА_2 грошових коштів з рахунку Відповідача може здійснюватися тільки в рамках договірних правовідносин. Отже, списання грошових коштів на виплату заборгованості, що виникла не з договірних, а з будь-яких інших зобовязань, вищевказаними положеннями правил не передбачено. Не вбачаються такі положення і зі змісту Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З огляду на вищевказане, списання з Кредитної картки відповідача грошових коштів у розмірі 3467,25 грн., що має не договірну природу, є незаконним та таким, що суперечить і чинному законодавству України і наданим ОСОБА_2 Умовам та правилам надання банківських послуг.

Крім того, Банк зазначив, що підставою для списання грошових коштів з Кредитної картки Відповідача стала перевірка ОСОБА_2 відповідним уповноваженим органом на предмет виплат допомоги по тимчасовій непрацездатності. Помилково виплачені кошти 31.07.2009 року були списані із кредитної картки позичальника.

Відповідно до п. 6.8 Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається Позивач, у разі помилкового зарахування грошових коштів на картковий рахунок Держатель зобовязаний повернути ці кошти та доручає ОСОБА_2 здійснити їх повернення шляхом списання з відповідного карткового рахунку.

З аналізу вказаного положення вбачається, що ОСОБА_2 не надано право у разі помилкового зарахування грошових коштів здійснювати списання з будь-якого карткового рахунку клієнта таких коштів задля їх повернення, напроти, зі змісту вказаного положення можна дійти висновку, що Банк має право списувати грошові кошти виключно з рахунку, на який такі помилково перераховані кошти було зараховано

З огляду на те, що на Кредитну картку Банк не здійснював виплати Відповідачу допомоги по тимчасовій непрацездатності, здійснювати списання грошових коштів з відповідного кредитного рахунку Відповідача ОСОБА_2 не мав законних підстав.

У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач надав до суду виписку за період з 01.10.2007 по 21.06.2018, з якої вбачається, що 31.07.2009 відбулося списання ОСОБА_2 боргу за зарплатою (дебетна частина) у розмірі 3467,25 грн., що тільки підтверджує що відповідач не отримував вищевказаної грошової суми у вигляді кредиту.

Таким чином, жодних належних, допустимих та достовірних доказів видачі кредиту у розмірі 3467,25 грн. відповідачу позивачем не надано, що вказує на безпідставність, недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, недоведеність факту наявності заборгованості за кредитом, тому враховуючи вищевикладене, суд вважає що підстави для задоволення позову ПАТ КБ «Привтбанк» відсутні.

Керуючисьст.ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,213,228,229,241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст.ст.25, 1216, 1218 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.09.2018р.

Суддя: ОСОБА_4