Справа № 686/4575/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г.,

при секретарі Боднар А.П.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу №686/4575/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про стягнення індексу інфляції та три проценти річних за несвоєчасне виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду в обґрунтування якого вказала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 47 446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп. З моменту прийняття рішення судом і по сьогоднішній день боржник рішення суду не виконує в повному обсязі, що передбачає знецінення коштів, які суд присудив позивачу, як мінімум на індекс інфляції, а також здешевлення купівельної вартості тих коштів. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року, що станом на 01.02.2017 року складає 34 787 грн. 94 коп., з яких: 30 834 грн. 99 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 3 952 грн. 95 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми.

В судовому засіданні представники позивача позовну заяву підтримали в повному обсязі, просять задоволити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, вважають його необгрунтованим та безпідставним, просять відмовити в його задоволенні. Зазначають, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом та не може бути взятий судом до уваги.

Відповідачем надано відзив на позов, який знаходиться в матеріалах справи.

Представником позивача надано відповідь на відзив відповідача.

Позивачем заявлялось клопотання про зміну предмету позову, яке суд відхилив, оскільки воно подано із порушенням норм ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 47 446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 19 грудня 2011 року позивач уповноважила відповідача придбати на її імя транспортний засіб із за кордону та доставити його за місцем її проживання та отримав від ОСОБА_5 кошти в сумі 13 550 доларів США. 21 травня 2013 року ОСОБА_3 повернув їй кошти лише в сумі 9 500 доларів США, а решту суми так і не повернув. Станом на 01.02.2017 року складає 34 787 грн. 94 коп., з яких: 30 834 грн. 99 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 3 952 грн. 95 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, зокрема щодо зобовязання відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати за недопоставлений у строк товар. У звязку з цим до боржника, який прострочив виконання такого зобовязання, можуть застосовуватися наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 5 грудня 2011 року у справі № 3-125гс11).

Враховуючи, що відповідачем борг не повернутий в повному обсязі та рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 47 446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, таке зобов'язання зводиться до сплати коштів, а відтак воно є грошовим зобов'язанням.

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили видано виконавчий лист 26 січня 2015 року на примусове виконання даного рішення. Грошові кошти відповідач повернув не в повному обсязі позивачу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені обставини підтверджуються і правовою позицією Верховного Суду України. (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 року у справі № 3-57гс10, Постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, Постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73гс11, Постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89гс11, Постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 3-11гс11).

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу та за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року в повному обсязі, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Таким чином, вимога позивача про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих окремо на встановлену у судовому рішенні суму боргу за період невиконання грошового зобовязання, є правомірною та обгрунтованою.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сума нарахувань по індексу інфляції за період з 22.05.2013 року по 01.02.2017 року становить 30 834 грн. 99 коп. Однак суд бере до уваги наданий розрахунок частково і вважає, що розрахувати суму слід із 01.03.2014 року, застосувавши строк позовної давності, оскільки позивач звернувся із позовом до суду 06.03.2017 року. За таких обставин слід стягнути із відповідача на користь позивача 29 918,21 грн. індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3 952 грн. 95 коп. станом на 01.02.2017 року. Позивачем проведено розрахунок суми нарахувань по індексу інфляції та 3% річних, з яким суд погоджується частково та із наведених підстав вважає за необхідне стягнути 2 849,34 грн..

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та слід стягнути заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, що станом на 01.02.2017 року складає 32 767 грн. 55 коп., з яких: 29 918 грн. 21 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 2 849 грн. 34 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 625 ЦУ України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НВ 282586, адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Гайдамацька 9 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НА 538217, іпн НОМЕР_1, адреса: 29000, АДРЕСА_1 - 29 918 грн. 21 коп. індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання, 2 849 грн. 34 коп. три проценти річних від простроченої суми, а всього: 32 767 грн. 55 коп. та 640 грн. судових витрат.

В решті позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду 13.08.2018 року.

Суддя