ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 632/1444/17

провадження № 22-ц/790/2520/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Колтунової А.І., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.

імена (найменування) сторін:

позивач - Орган опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області

відповідач - ОСОБА_1

інші учасники справи:

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2018 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року до суду звернувся Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього _ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням та утриманням дитини не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з 2012 року перебуває на обліку лікаря - нарколога Первомайської ЦРЛ з діагнозом «Хронічний алкоголізм». З вересня 2017 року дитина постійно проживає в родині своєї бабусі ОСОБА_2, яка взяла на себе всі витрати на утримання дитини, займається її вихованням та розвитком та має намір встановити над ним опіку.

Батька дитини ОСОБА_4 рішенням Первомайського міська районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року було позбавлено батьківських прав відносно дитини, відносно матері дитини судом було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав та повернуто дитину на виховання. Всупереч своїм запевненням ОСОБА_1 не змінила свою поведінку та спосіб життя, продовжує пиячити, чим становить загрозу життю та здоров'ю дитини.

Просять позбавити відповідача батьківських прав у відношенні сина, призначити опікуном ОСОБА_2 та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову.

Відповідач та її представник заперечували проти позбавлення її батьківських прав.

Третя особа - ОСОБА_2 просила позов задовольнити та призначити її опікуном малолітнього онука - ОСОБА_3.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2018 року позовну заяву за позовом Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3.

Призначено опікуном малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 01 листопада 2017 року до його повноліття.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач має розлад психіки та перебуває на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом «Хронічний алкоголізм», який не знято. Будь-яких дієвих заходів щодо лікування відповідач не здійснює, створює лише видимість лікування після звернення з позовом до суду про позбавлення неї батьківських прав, що є підставою для позбавлення батьківських прав, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, так як може поставити під загрозу життя та здоров'я дитини. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків суд вважав недоведеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження своїх вимог. Викладені в рішенні суду першої інстанції обставини справи не відповідають дійсності, оскільки на даний час відповідач не зловживає алкогольними напоями.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач є матір'ю малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 39 (а. с. 4).

Згідно довідки № 8220 від25.10.2017 року малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір'ю і братом ( а.с7).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року у задоволені позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_4, тетя особа , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що 27 вересня 2016 року у ОСОБА_1 був приступ, в результаті якого дитина майже на добу залишилася без опіки дорослих, в той же час у судовому засіданні не було встановлено, що втрата свідомості ОСОБА_1 відбулася через зловживання спиртними напоями, а тому вважати вказаний випадок, на чому наполягав представник позивача, доказом неналежної поведінки відповідача не можна. До того ж суд бере до уваги, що враховуючи встановлений відповідачу діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, відповідач самостійно закодувалася, що підтверджує довідка КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» №715 від 29.11.2016 року строком на п`ять років (а.с.110), тобто на думку суду, робить кроки для лікування та намагається владнати свої життєві проблеми. Позбавляти ОСОБА_1 батьківських прав є недоцільним, оскільки це може мати як антисоціальні наслідки в її поведінці, так і позбавити дитину найбільш близької для неї людини, враховуючи той факт, що позивач у судовому засіданні довела своє намагання виправитися та виконувати обов'язки по вихованню дитини (а.с.14-16).

З повідомлення головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я Первомайського центру первинної медико-санітарної допомоги від 06 липня 2017 року вбачається, що 25 червня 2017 року, близько 22 год. був зроблений виклик швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_1, де на площадці в стані алкогольного сп'яніння знаходилась громадянка, яка відмовилась назвати своє прізвище, ім'я по батькові. Жінці було надано первинну медичну допомогу. Сусідка, яка визвала швидку медичну допомогу, допомогла знайденій на площадці сходів 9 поверху жінці перебратися додому, як виявилось до квартири АДРЕСА_1.

Згідно листа Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 01-27 від 25.10.2017 року відносно сім'ї ОСОБА_1 було встановлено соціальний супровід, неодноразово проводились бесіди щодо шкідливості вживання алкогольних напоїв, відповідальності, яку несуть батьки через залишення дітей у небезпеці, було роз'яснено та підписано офіційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України. 22.09.2017 року дитину черговий раз було вилучено із сім'ї та передано для тимчасового влаштування до бабусі, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 знаходилась у стані алкогольного сп'яніння.( а.с.17). Під час з'ясування обставин даного інциденту, ОСОБА_1 зрозуміла свою провину, кається у скоєному, результатом чого є власне рішення про консультування та повторне лікування.

Згідно інформації № 57 від 22 вересня 2017 року наданої Первомайським дошкільним навчальним закладом № 10, дитина проживає разом з мамою. 18 вересня 2017 року ОСОБА_3 не прийшов до дошкільного закладу, на дзвінки вихователя мати не відповідала. Вихователь дитсадка разом з бабусею, ввечері приїхали за адресою проживання відповідача. Коли вони зайшли до квартири, дитина спала в ліжку, а мати в стані сильного алкогольного сп'яніння теж спала, на присутніх людей майже не реагувала, в квартирі був безлад, були пляшки з горілки та пива, відчувався дуже неприємний запах. Бабуся викликала наряд поліції та написала заяву щодо невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських прав. ( а.с.11).

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 грн. Постановою суду встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП України підтверджується її поясненнями, копією постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 на протязі року до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, актом про результати візиту, поясненнями ОСОБА_2

З висновку № 01-25/672 від 04 жовтня 2017 року виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області вбачається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання зловживає алкогольними напоями, не працює, вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її розвитком та станом здоров'я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «Хронічний алкоголізм», має психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю ( а.с.10).

Відповідно до довідки № 269 виданої Первомайською ЦРЛ ОСОБА_1, 1973 року народження, перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Первомайської ЦРЛ з 19.05.2012 року, діагноз - «Хронічний алкоголізм».( а.с.9).

Згідно акта обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, санітарний стан житла задовільний, чисто, охайно, затишно. У дитини є окреме спальне місце, ігровий куточок, одяг, дитяча література, продукти харчування, стосунки між бабусею та дитиною добрі, дитина має все необхідне для розвитку. ОСОБА_2 може бути призначена опікуном малолітнього - ОСОБА_3, 2012 року народження ( а.с.8).

Згідно подання № 01-44/3473 від 30 жовтня 2017 року виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області визначено доцільним призначити ОСОБА_2 опікуном малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.13).

В судовому засіданні відповідач пояснила, що позовні вимоги не визнає, оскільки вихованням дитини вона займається постійно, дитина охайна, відвідує дошкільний навчальний заклад. Дійсно, з нею трапляються випадки вживання алкогольних напоїв, однак вона вживає всіх можливих заходів щодо лікування.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 робітники дошкільного навчального закладу підтвердили те, що відповідач належним чином здійснює свої батьківські обов'язки, відвідує дошкільний заклад, дитина охайна та доглянута. При цьому підтвердили, знаходження відповідача в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_8 - санітарка в лікарняному закладі, також підтвердила факт доставлення відповідача по справі до лікарні в стані алкогольного сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 - лікар-нарколог, повідомив, що відповідач по справі з 2012 року по теперішній час знаходиться на обліку з діагнозом хронічний алкоголізм, неодноразово відмовлялась від лікування. В квітні 2013 року поставлений діагноз: розлад психіки, направлялась на стаціонарне лікування в психіатричну лікарню. Останній раз проходила лікування 27.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при ухваленні рішення щодо позбавлення батьківських прав дитина залишаться без батьківського піклування.

Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України (стаття 243 СК України).

За правилами частини 3 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 1 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та статті 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа (частини 1 статті 244 СК України).

Частиною 4 статті 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно подання № 01-44/3473 від 30 жовтня 2017 року виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області визначено доцільним призначити ОСОБА_2 опікуном.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції надана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими доказами, висновки суду відповідають обставинам справи.

Частиною 2 статті 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При ухваленні рішення в частині стягнення аліментів судом першої інстанції враховано матеріальне становище відповідача.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий -

Судді колегії: