Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/594/18

Провадження №2/377/258/18

16 жовтня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання прядко Н.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

УСТАНОВИЛА:

31 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області на її користь суму у розмірі 39 585,61 гривень недоотриманої пенсії, нарахованої померлій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 24 листопада 2017 року, яка входить до складу її спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2018 року, виданого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, запис у реєстрі № 669.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24 листопада 2017 року померла мати позивача ОСОБА_2, спадкоємцем після смерті якої вона являється. Державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 видано їй свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.06.2018 р. за реєстровим номером 669, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1, спадщина складається з недоотриманої суми пенсії по перерахунку за рішенням суду в розмірі 39585,61 гривень. Після звернення до УПФУ у м. Славутичі, про виплату позивачу в порядку спадкування в розмірі 39585,61 гривень, листом начальника УПФУ у м. Славутичі № 85/К-03 від 31.07.2018 року їй було повідомлено, що управління не має власних коштів для виплати пенсій, а їх виплата проводиться з коштів державного бюджету. Для отримання виплати за рішенням суду необхідно звернутися в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. № 440. Позивачка вважає вказану відмову відповідача незаконною та просила у судовому порядку захистити її право на отримання успадкованих коштів.

Ухвалою від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19 вересня 2018 року до суду відповідач подав відзив, мотивуючи тим, що фінансування виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно здійснюватись за рахунок коштів державного бюджету, а погашення заборгованості здійснюється шляхом безспірного списання коштів державного бюджету в порядку, передбаченому постановою КМУ від 03.09.2014 р. № 440.

02.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачка не з,явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з,явився, надали письмовий відзив, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки власних коштів фонду на виплату заборгованості немає, а бюджетного фінансування для цієї мети не виділено.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 416862 від 24 листопада 2017 року, виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 померла 24 листопада 2017 року у м. Славутичі Київської області, про що зроблено актовий запис № 163 (а. с. 10).

Згідно з свідоцтва про народження серії I-ОМ № 508868, виданого 03 травня 2000 року відділом РАГС м. Северськ Томської області ОСОБА_4 народилася 03 червня 1968 року, її батьки: батько - ОСОБА_5 Селантьєвич, мати - ОСОБА_2.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії ІІI-БК № 342607, виданого 08 травня 1986 року Поліським райвідділом РАГСа Київської області ОСОБА_6 і ОСОБА_4 зареєстрували 08 травня 1986 року між собою шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_6, дружині ОСОБА_6 (а.с.9).

Зазначені обставини підтверджені також копією паспорту позивача, долученої до позовної заяви( а.с.5-6).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_2, яка померла 24 листопада 2017 року.

03.05.2018 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 33/2018.

Із копії спадкової справи ОСОБА_2 за 33/2018 вбачається, що відповідно до довідки від 01.06.2018 року № 2178/04 управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області повідомило державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області про наявність суми недоотриманих у звязку із смертю пенсійних виплат, належних ОСОБА_2, яка померла 24.11.2017 року - недоотриманої суми коштів по перерахунку за рішенням суду в розмірі 39 585,61 гривень.

20 червня 2018 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстр. № 669), яким посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 24 листопада 2017 року, є її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається в тому числі і з недоотриманої суми коштів по перерахунку за рішенням суду в розмірі 39585,61 гривень, згідно довідки УПФУ у м. Славутичі Київської області № 2178/04 від 01.06.2018 року (а.с.11).

18.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Славутичі із заявою про виплату недоотриманої суми коштів по перерахунку за судовим рішенням в розмірі 39585,61 гривень, яка належать їй як спадщина померлої матері ОСОБА_2.

Листом начальника УПФУ в м. Славутичі від 31.07.2018 року № 85/К-03 ОСОБА_1 повідомлено, що УПФУ не має особистих коштів на виплату пенсій, які виплачуються в межах фінансування Пенсійним фондом України відповідно до встановленого порядку. Крім того, УПФУ у м.Славутич обґрунтовуючи відмову у виплаті грошових коштів посилався на Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440.

Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сімї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сімї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч. 1).

Члени сімї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сімї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обовязку в натурі.

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 39585,61 гривень, нарахованої пенсіонерці ОСОБА_2 за рішенням суду і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом частково перейшло до позивача.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною.

Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України.

У порушення вище зазначених норм позивачка позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які позивачка успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_2, і які відповідач відмовляється їй сплачувати.

Таким чином відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обовязку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача.

Заперечення відповідача не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, не передбачає права подання документів, зазначених у п. 4 цього Порядку, спадкоємцями померлого заявника - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ.

У звязку з цим зазначений Порядок не може бути застосований для виконання судових рішень, на підставі яких була нарахована сума пенсійних виплат ОСОБА_2, право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за законом до позивача.

Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобовязання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку.

За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області (, юридична адреса: Київська область, м. Славутич, Центральна площа, 7) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 39 585 гривень 61 копійка недоотриманої пенсії, нарахованої померлій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 24 листопада 2017 року, яка входить до складу її спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2018 року, виданого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, запис у реєстрі № 669.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко