РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - територіальна громада Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області,

представник відповідача - селищний голова Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Голодніков П. В.

відповідач - Зміївська районна державна адміністрації Харківської області,

представник відповідача - голова Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Кошеленко В. А.

розглянувши за відсутності учасників справи у порядку загального позовного провадження у підготовчому провадженні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

18.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 05.07.2018 - з уточненою позовною заявою до територіальної громади Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області з наступними вимогами:

- встановити факт належності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 20.10.1980 року проживав за адресою: АДРЕСА_2, та помер ІНФОРМАЦІЯ_9, правовстановлюючого документу - Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого Змїївською райдержадміністрацією 27 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3;

- встановити факт родинних відносин між ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10

- визнати за ним, ОСОБА_1, право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, на земельні ділянки: площею 0,7113 га, сіножаті, кадастровий номер НОМЕР_4; площею 0,6618 га, пасовища, кадастровий номер НОМЕР_5; площею 5,3431 га, рілля, кадастровий номер НОМЕР_6, які розташовані на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року в м. Магнітогорську Челябінської області. У свідоцтві про народження НОМЕР_7, виданому в м. Магнітогорську, Сталінськиим РАГС 03 лютого 1960 року, його батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_12 його мати ОСОБА_7 померла.

Його батько ОСОБА_4 у березні 2017 року знаходився в гостях у дочки в с. Раєвка Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь, де помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Після смерті його батька відкрилася спадщина на земельні ділянки: площею 0,7113 га сіножаті з кадастровим номером НОМЕР_4; площею 0,6618 га пасовища з кадастровим номером НОМЕР_5; площею 5,3431 ріллі з кадастровим номером НОМЕР_6, які розташовані на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області.

Вказані земельні ділянки належали його батьку на підставі Державного акта на право власності НОМЕР_8, виданого Змїївською райдержадміністрацією 27.09.2004, реєстр НОМЕР_3.

Земельні ділянки площею 0,7113 га та площею 0,6618 - зареєстровані відділом Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області 02.06.2008, а площею 5,3431 га - реєстраційною службою Зміївського районного управління юстиції Харківської області 27.10.2014.

Він не може отримати спадщину після смерті батька, оскільки у правовстановлюючому документі на земельні ділянки - Державному акті на право власності НОМЕР_8, виданому Зміївською райдержадміністрацією 27.09.2004, реєстр НОМЕР_3, прізвище батька зазначено як "ОСОБА_4" замість правильного прізвища "ОСОБА_4".

Крім того, згідно витягів з Державного земельного кадастру за №НВ-018, сформованих відділом у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 21.05.2018, власником земельних ділянок: площею 0,7113 га та площею 0,6618 га - зареєстрованих відділом Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області 02.06.2008 та площею 5,3431 га. - зареєстрованої реєстраційною службою Зміївського районного управління юстиції Харківської області 27.10.2014 значиться "ОСОБА_4".

В свідоцтві про його (позивача) народження прізвище батька вказано як "ОСОБА_4", тоді як в свідоцтві про смерть батька прізвище значиться як "ОСОБА_4".

Таким чином, прізвище батька в правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності НОМЕР_8, виданому Змїївською райдержадміністрацією 27.09.2004, реєстр НОМЕР_3, та в свідоцтві про його (позивача) народження НОМЕР_7, виданому в м. Магнітогорськ Сталінським РАГС 03.02.1960, не збігається з прізвищем батька, зазначеним в паспорті, який він мав на той час, та на підставі якого було видано свідоцтво про смерть.

Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В. І. від 31.05.2018 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки з тих підстав, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданому Зміївською райдержадміністрацією 27 вересня 2004 року прізвище батька вказано як "ОСОБА_4", тоді як в свідоцтві про смерть зазначено "ОСОБА_4". Крім того, виявлені розбіжності в прізвищах батька в його свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть батька.

Він був змушений звернутися до Зміївської районної державної адміністрації із заявою про внесення виправлень у державний акт на право власності на земельну ділянку щодо прізвища батька.

Як, вбачається з листа №01-31/1841 від 04.07.2018, Зміївська районна державна адміністрація Харківської області не має можливості внести виправлення щодо прізвища батька у вказаний правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельні ділянки НОМЕР_8, виданий 27.09.2004, реєстр НОМЕР_3, внаслідок відсутності відповідного законодавчого регулювання.

Вважав, що Зміївська райдержадміністрація ще в своєму розпорядженні від 20.08.2004 за №416 припустилася помилки в написанні прізвища батька, вказавши "ОСОБА_4" замість "ОСОБА_4", що в подальшому потягло неправильне зазначення прізвища і в Державному акті на право власності НОМЕР_8, виданому Зміївською райдержадміністрацією 27.09.2004, реєстр НОМЕР_3.

Аналізуючи вищевказані документи батька, на думку позивача, є всі підстави для встановлення факту належності його батьку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який з 20.10.1980 проживав за адресою: АДРЕСА_3, та помер ІНФОРМАЦІЯ_9, правовстановлюючого документу - Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Зміївською райдержадміністрацією 27.09.2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3, а також факту родинних відносин між ним та померлим батьком.

Крім того, вважав, що є підстави для визнання за ним права власності на вищевказані земельні ділянки його батька в порядку спадкування за законом з наступних підстав.

Так, він позбавлений можливості оформити свої спадкоємницькі права після смерті батька ОСОБА_4 у зв'язку з не підтвердженням у встановленому законом порядку факту належності останньому правовстановлюючого документу та факту родинних відносин між ними, що вбачається з постанови приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області від 31.05.2018 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

Він є рідним сином померлого ОСОБА_4 та відноситься до спадкоємців першої черги та є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.

З довідки Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області №02-28/834 від 06.09.2017, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 його батько ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 з 20.10.1980 року і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_9. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 разом з ним в будинку за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був.

Місцем смерті батька ОСОБА_4 є с. Райовка Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь, яке є місцем постійного проживання його рідної дочки, у якої він на той час гостював.

Отже місцем відкриття спадщини після смерті його батька є останнє зареєстроване місце його проживання за адресою: АДРЕСА_4

У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті батька. За його заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Гаврільєвим В.І. заведена спадкова справа з номером у Спадковому реєстрі №61244786.

Інші спадкоємці першої черги за законом, які б претендували на спадкове майно ОСОБА_4, - відсутні.

Таким чином, він ОСОБА_1, має повне право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 батька ОСОБА_4

Отже, враховуючи, що місцем відкриття спадщини після смерті батька є сел. Зідьки Зміївського району, спадкове майно знаходиться також на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, відсутність інших спадкоємців за законом, відповідачем за його позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом є територіальна громада Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області.

20.06.2018 позовна заява була залишена без руху через не відповідність вимогам ст. 177 ЦПК України.

06.07.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

18.07.2018 від представника відповідача - селищного голови Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Голоднікова П. В. до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади в особі Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області.

24.07.2018 від представника відповідача - голови Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Кошеленка В. А. до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу без участі представника Зміївської районної державної адміністрації Харківської області.

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки всі учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, а також враховуючи подання представниками відповідачів заяв про визнання позову, що не суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що за результатами підготовчого правадження, за відсутністю учасників справи, належить ухвалити рішення по суті справи.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірними є факти: родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 належності ОСОБА_4 Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, а також право позивача власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 на земельні ділянки, що належали померлому на підставі вказаного державного акта.

У відповідністю з п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Можливість розгляду вимог про встановлення зазначених фактів у позовному провадженні передбачена ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

У паспорті громадянина України (серія НОМЕР_9) прізвище, ім'я та по батькові позивача зазначено - ОСОБА_1 (російською - ОСОБА_1) (а. с. 8).

У свідоцтві про народження, серія НОМЕР_7, виданому 03.02.1960 Сталінським ЗАГС м. Магнітогорська, складеному російською мовою, батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, записані "ОСОБА_4" та "ОСОБА_6" (а. с. 13).

Водночас, з наданих позивачем копій особистих документів вбачається, що в них прізвище батька позивача було вказано "ОСОБА_4".

Зокрема на ім'я ОСОБА_4 було видане пенсійне посвідчення (серія НОМЕР_10), видане Зміївським РУП та СЗН Харківської області 18.07.2007, а також у свідоцтві про смерть (серія НОМЕР_11), виданому Посольством України в Республіці Білорусь 29 березня 2017 року, вказано що ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 89 років помер ОСОБА_4 (а. с. 11, 17).

Також, відомостями довідки Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області від 06.09.2017 підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, був зареєстрований з 20.10.1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_5. На день смерті разом з ОСОБА_4 ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти (а. с. 14).

Водночас, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданому Змїївською райдержадміністрацією 27 вересня 2004 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3, Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку№НВ-018, №НВ-018, №НВ-018 від 21.05.2018 власником вказаних земельних ділянок зазначено ОСОБА_5, та вказана його адреса: АДРЕСА_6 (а. с. 18-29).

Зазначені вище письмові докази, у своїй сукупності та взаємозв'язку, поза будь-яким розумним сумнівом підтверджують факти, що позивач ОСОБА_1 дійсно є сином ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, а також, що Державний акт на право власності на земельні ділянки, серія НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_5 дійсно належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

26.06.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до Зміївської районної державної адміністрації Харківської області із заявою, в якій просив у Державному акті на право власності на земельну ділянку (серії НОМЕР_2) зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №359 27 вересня 2004 року змінити прізвище "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4" (а. с. 44).

Згідно листа Зміївської районної державної адміністрації Харківської області №01-31/1841 від 04.07.2018 ОСОБА_1 повідомлено, що районна державна адміністрація не може внести виправлення до вказаного ним Державного акту на право власності на земельну ділянку. Для вирішення зазначеного питання запропонувала звертатися до місцевого суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства (а. с. 43).

Таким чином, позивач позбавлений можливості документально підтвердити вказані факти шляхом подання відповідних документів, а встановлення цих фактів, що мають юридичне значення, є необхідним для реалізації свого права на спадкування.

За таких обставин, в частині вимог про встановлення фактів позовна заява ОСОБА_12 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час вирішення позову в частині вимог про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом, суд виходив з наступного:

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спірною є спадщина після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_4

До складу спадщини входить нерухоме майно у вигляді земельних ділянок: площею 0,7113 га сіножаті за кадастровим номером НОМЕР_4, площею 0,6618 га пасовища за кадастровим номером НОМЕР_5 та площею 5,3431 га ріллі за кадастровим номером НОМЕР_6, які розташовані на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, які належали померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5 (а. с. 18-32).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.09.2017 та постанови приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В. І. від 31.05.2018 вбачається, що після померлого ОСОБА_4 заведена реєстраційна спадкова справа №61244786 та ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, в зв'язку з виявленням розбіжності в прізвищах у паспорті ОСОБА_1 та свідоцтві про смерть ОСОБА_4 (а. с. 15, 16).

Позивачем надано докази того, що він є сином померлого ОСОБА_4, у зв'язку з чим має право на спадкування за законом у першу чергу, прийняв спадщину в установленому порядку шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 немає, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено.

Оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування позову, а відповідачі визнали позов у повному обсязі, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Через складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, складання повного рішення було відкладено до 05.09.2018, яке і вважається датою ухвалення рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 79-82, 89, 198, 200, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 206, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13

Встановити факт належності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданого Змїївською райдержадміністрацією Харківської області 27 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року на земельні ділянки: площею 0,7113 га, сіножаті, кадастровий номер НОМЕР_4; площею 0,6618 га, пасовища, кадастровий номер НОМЕР_5; та площею 5,3431 га, рілля, кадастровий номер НОМЕР_6, які розташовані на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, та належали померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданого Змїївською райдержадміністрацією Харківської області 27 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63460, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - територіальна громада Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, місце знаходження: 63432, Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Шкільна, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 043974495.

Відповідач - Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, місце знаходження: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, буд. 9, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04059639.

Повне рішення складене 05.09.2018.

Головуючий: В. В. Овдієнко