УХВАЛА

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 345/4385/17

провадження № 61-48126ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у житловому будинку і виселення з житлового будинку та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у житловому будинку та виселення з житлового будинку відмовлено.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкод в користуванні домоволодінням на АДРЕСА_1, шляхом вселення в домоволодіння на АДРЕСА_1 та шляхом зобов'язання ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вільний доступ до житлового будинку, що знаходиться в зазначеному домоволодінні та надати їм ключі від вхідних дверей цього будинку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 08 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у житловому будинку і виселення з житлового будинку задоволено.

ВизнаноОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на проживання у жилому будинку АДРЕСА_1

ВиселеноОСОБА_1 та ОСОБА_3 з жилого будинку АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення та зобов'язання забезпечити вільний доступ до даного житлового будинку, надати ключі від вхідних дверей цього житлового будинку відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

06 грудня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом із таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності.

З огляду на зазначене заявнику необхідно вказати в касаційній скарзі реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб-громадян України.

Крім того, заявником всупереч пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Усупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником не зазначено, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Додана до касаційної скарги квитанція свідчить про те, що судовий збір за подання касаційної скарги сплачено не в повному обсязі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання первісного та зустрічного позовів) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання первісного та зустрічного позовів) вказано, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року визначено в розмірі 1 600,00 грн.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке ухвалено за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Позов ОСОБА_2, поданий у грудні 2017 року, містить дві вимоги немайнового характеру (про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у житловому будинку, і виселення з житлового будинку), а тому з огляду на положення зазначених норм законів за подання касаційної скарги на рішення в частині вирішення первісного позову необхідно сплатити 2 560,00 грн (0,4 ? 1 600,00 грн + 0,4 ? 1 600,00 грн) ? 200 %).

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, поданий у квітні 2018 року, містить одну вимогу немайнового характеру (про усунення перешкод у користуванні житлом), у зв'язку з чим за подання касаційної скарги на рішення в частині вирішення зустрічного позову необхідно сплатити судовий збір у сумі 1 409,60 грн (0,4 ? 1 762,00 грн ? 200 %).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 оскаржено в касаційному порядку судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, за подання касаційної скарги слід сплатити судовий збір у загальному розмірі 3 969,60 грн (2 560,00 грн + 1 409,60 грн).

Враховуючи, що заявником вже сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 409,60 грн, йому слід доплатити суму у розмірі 2 560,00 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у житловому будинку і виселення з житлового будинку та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько