Справа № 242/1101/17
Провадження № 2-о/242/22/18
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2018 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Селидівської міської ради, заінтересована особа: Міжміське управління у м. Селидовому та Новогродівці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и в:

Заявник 22.03.2017 року звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, в обґрунтування, якої зазначив, що на запит № 02-216/5-96 Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про наявність актового запису про смерть № 24 від 13.08.2004 року, складеного виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Марїнського району Донецької області на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. У власності померлого залишилась земельна ділянка площею 4.76 га кадастровий номер № :02:0000:0586, що розташована на території Селидівської міської ради, Донецької області згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ДН № 024037. Спадкоємців за законом та заповітом у померлого немає. У звязку з чим, просять визнати спадщину, що залишилася після смерті померлого ОСОБА_1, відумерлою та передати у комунальну власність територіальної громади м. Селидове в особі Селидівської міської ради.

Представник заявника Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи Міжміського управління у м. Селидовому та Новогродівці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області всудове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі та проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 024037, ОСОБА_1, на підставі рішення сесії Селидівської міської ради від 26.06.2002 року, належить на праві власності земельна ділянка площею 4,76 га, що розташована на території Селидівської міської ради Донецької області, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Крім того, при встановлені фактів для вирішення питання визнання спадщини відумерлою у їх сукупності, а саме: 1) відсутності спадкоємців за заповітом і за законом; 2) усунення усіх спадкоємців від права на спадкування; 3) неприйняття спадкоємцями спадщини; 4) відмова усіх спадкоємців від прийняття спадщини.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно актового запису про смерть № 24 від 13.08.2004 року, виданого Марїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 помер 12 серпня 2004 року. Місце проживання померлого зазначено: Донецька область, Марїнський район с. Лісівка, вул. Пушкіна, буд. № 32.

Як вбачається з вищевказаного актового запису, свідоцтво про смерть ОСОБА_1 серія І-НО № 786767 було видано ОСОБА_2, який мешкає за адресою: Донецька область, Марїнський район с. Лісівка, вул. Пушкіна, буд. № 32.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз. 4 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Слід зазначити, що відповідно до листа приватного нотаріусу Селидівського міського нотаріального округу в Донецькій області ОСОБА_3 № 28 від 10.05.2018 року, 09.09.1997 року від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на імя ОСОБА_4 було складено заповіт, за реєстром № 724.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність спору про право щодо спадкового майна, яке належало померлому ОСОБА_1, а тому заява Селидівської міської ради про визнання спадщини відумерлою, на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 293, 294 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву Селидівської міської ради (місце знаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд. № 8, ), заінтересована особа: Міжміське управління у м. Селидовому та Новогродівці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місце знаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Центральна, буд. № 126, ), про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику, його право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя І.М. Владимирська