Справа № 405/3176/18
Провадження №2/405/597/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу №405/3176/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, який є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок № 30 з надвірними будівлями який знаходиться по вулиці Бєлгородська в м. Кропивницький, та розташований на земельній ділянці площею 478,8 кв.м., а також визнати за ним (позивачем) право власності на 1/2 частину житлового будинку № 30 з надвірними будівлями за адресою вулиця Бєлгородська в місті Кропивницький.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.06.1992року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, під час перебування в якому відповідачем 05 листопада 2001 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 30 з надвірними будівлями, який знаходиться по вулиці Бєлгородська в м. Кропивницький, який (договір) було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 1245, а також зареєстровано в Кіровоградському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 68 запис № 13802.

Зазначив, що вказаний вище житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці було придбано відповідачем під час перебування в шлюбі з ним (позивачем), та у відповідності до ст. 22 КпШС (норма закону, яка діяла на момент набуття права власності на майно) вказане майно є їх (позивача та відповідача) спільною сумісною власністю, внаслідок чого кожен із подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Також позивач зазначив, що 17 січня 2012 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано, однак вони продовжували проживати однією сімєю та згодом відносини в сімї погіршувалися, між ними постійно виникали конфлікти та непорозуміння. Крім того, останнім часом між ними виникали непорозуміння з приводу володіння та користування спільним майном, зокрема, житловим будинком №30 та земельною ділянкою, що знаходяться по вулиці Бєлгородська в м. Кропивницький, так як відповідач не дає можливості йому (позивачу) проживати в даному будинку, у звязку з чим він (позивач) вимушений винаймати житло для проживання.

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30 жовтня 2018 року) в підготовче судове засідання подала заяву від 07 грудня 2018 року за вх. № 31371 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримала. Крім того, подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 31372 від 07 грудня 2018 року про залишення позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 в підготовче судове засідання подала заяву за вх. № 31374 від 07 грудня 2018 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги з урахуванням заяви представника позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат, - визнала в повному обсязі. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 надала також відзив на позов, в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Бєлгородська, 30, визнала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечувала щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані учасниками справи заяви, приймаючи також до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів відповідача, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 з 27 червня 1992 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 519, та який було розірвано 17 січня 2012 року, актовий запис за № 6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04 травня 2018 року № 5.

Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбі з позивачем відповідачем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1246, було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у місті Кіровограді (на теперішній час м. Кропивницький) по вулиці Білгородській, під номером 30, загальною площею 43,12 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 478,8 кв.м.

Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» від 05.05.2018 року № 44649, за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 01.01.2013 року право приватної власності на житловий будинок № 30 по вул. Бєлгородська в м. Кропивницький зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2001 року № 1246, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстрована книга № 68, запис № 13802.

При цьому, судом відзначається, що зазначені обставини не заперечувалися сторонами, на підставі чого є такими, що не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тим самим, судом відзначається, що тлумачення зазначеної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст.ст. 22,28 КпШС України (в редакції 1963 року), який був чинний на час придбання спірного майна (житлового будинку).

З огляду на зазначене, судом відзначається, що житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вул. Бєлгородській в м. Кропивницький був придбаний у шлюбі та є обєктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому їх частки є рівними. Будь-якої домовленості між сторонами щодо їх часток у праві власності на зазначене спірне майно не було.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК України).

З огляду на викладене вище, виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, виходячи, при цьому, з підстав позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 шляхом визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 права власності за кожним на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями № 30, що по вул. Бєлгородська у м. Кропивницький.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи позицію позивача ОСОБА_1, судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 5 576 грн. 00 коп., залишити по фактично понесеними позивачем ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, який є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 30 по вул. Бєлгородська в м. Кропивницькому;

визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 30 по вул. Бєлгородська в м. Кропивницькому.

Судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 5 576 грн. 00 коп. залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6