Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 757/36512/16

провадження № 61-28722св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач 1 - публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

представники відповідача 1: Скора Юлія Володимирівна, Король Олена Миколаївна, МарковськаВіолетта Валеріївна,

відповідач 2 - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»,

представники відповідача 2: Немцева Лариса Юріївна, Кляус Дмитро Олександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубанк С. М. від 14 листопада 2017 року, та касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Гладун Х. А. від 19 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубанк С. М. від 14 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва») про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що починаючи з лютого 2016 року ним від ПАТ «Київенерго» в опалювальний період надходять квитанції за централізоване опалення з помилками в розрахунках. Так, при здійсненні нарахування оплати за централізоване опалення у його квартирі ПАТ «Київенерго» використовує недостовірну інформацію щодо загальної опалювальної площі будинку, яка достеменно не встановлена. Крім того, при здійсненні розрахунку ПАТ «Київенерго» нараховує додатково за місця загального користування, а саме, сходові клітини, які не утеплені, що суперечить Правилам з надання послуг з центрального опалення, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 (далі - Правила № 630) та не враховує площу місць загального користування 439 кв. м. Також зазначав, що відповідачами не ведеться облік спожитого будинком тепла, що суперечить положенням Правил № 630, журналу обліку відсутній.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: зобов'язати ПАТ «Київенерго» провести перерахунок за спожиту позивачем теплову енергію на централізоване опалення його квартири за січень-квітень 2016 року, виходячи з наданих ним уточнених розрахунків, а саме, провести перерахунок за зайві нараховані Гкал в кількості 2,437 Гкал, на суму 1602,08 грн; визнати недійсними квитанції за жовтень-грудень 2016 року та січень-квітень 2017 року ПАТ «Київенерго» за централізоване опалення квартири позивача, так як в них неправильно відображена загальна опалювальна площа будинку, а відтак, неправильно нараховані спожиті квартирою Гкал та неправильно нарахована плата за централізоване опалення; зобов'язати ПАТ «Київенерго» провести перерахунок за спожиту позивачем теплову енергію на централізоване опалення квартири за жовтень-грудень 2016 року та за січень-березень 2017 року, виходячи з фактичної опалювальної площі будинку в 4795,3 кв. м та місячних показань будинкового лічильника тепла, пропорційно опалювальної площі (84,9 кв. м) квартири позивача відповідно до статті 12 Правил № 630, з урахуванням вже сплачених за цей період платежів; на підставі пункту 19 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року (далі - Правила № 1198), зобов'язати балансоутримувача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» вести журнал обліку споживання теплової енергії, в будинку по АДРЕСА_1, згідно вимог передбачених даними правилами, та надавати його для ознайомлення мешканцям будинку, відповідно до вимог доступу до публічної інформації; зобов'язати балансоутримувача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» встановити теплозберегаючі вікна в парадному АДРЕСА_1, в якому розташована квартира позивача з метою виконання вимог пункту 12 Правил 630 щодо утеплення місць загального користування. До моменту утеплення (заміни) вікон, надати ПАТ «Київенерго» офіційну довідку, що сходові клітини 3-го під'їзду, даного будинку, поки не утеплені.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Київенерго» провести перерахунок нарахувань послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1, за січень-квітень 2016 року, жовтень 2016 року - березень 2017 року, виходячи з наступних даних: 2381,7 м2 - опалювальна площа нежитлових приміщень; 1884,1 м2 -опалювальна площа житлової частини; 84,9 м2 - опалювальна площа квартири АДРЕСА_1; 657,24 грн/Гкал - тариф за послугу з централізованого опалення, що діяв у період з 08 травня 2015 року - 30 червня 2016 року; 1416,96 грн/Гкал - тариф за послугу з централізованого опалення, що діє з 01 липня 2016 року по теперішній час. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому засіданні представник ПАТ «Київенерго», надавши коригування розрахунку нарахувань за послугу з централізованого опалення для квартири позивача, тим самим фактично визнав помилковим нарахування попередньо виставлених рахунків за період за січень-квітень 2016 року, жовтень 2016 року - березень 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання ПАТ «Київенерго» провести перерахунок за спожиту позивачем теплову енергію на централізоване опалення квартири за жовтень-грудень 2016 року та за січень-березень 2017 року, суд виходив із того, що оскільки позивач не закуповував теплову енергію та жодних нарахувань за такий товар відповідач йому на проводить, то і відповідний перерахунок не може бути здійснено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними виставлених ПАТ «Київенерго» позивачу рахунків, суд виходив із того, що оспорювані рахунки не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, який відповідно до вимог цивільного законодавства може бути оспорений як незаконний, та по суті є документом, який засвідчує факт певної події, а тому, не може бути визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача вести журнал обліку споживання теплової енергії у будинку по АДРЕСА_1, суд виходив із того, що жодний із відповідачів не постачає позивачу теплову енергію та не пред'являє йому жодних рахунків, тому така вимога позивача є негрунтованною.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» встановити теплозберігаючі вікна в парадному АДРЕСА_1, в якому розташована квартира позивача, суд виходив із того, що чинним законодавством такого обов'язку балансоутримувача не встановлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року змінено, доповнено його резолютивну частину абзацом такого змісту: «Нарахування оплати за послугу з централізованого опалення ОСОБА_4 за вищевказаний період та в подальшому проводити без врахування площі, яка припадає на сходову клітину АДРЕСА_1, яка є не утепленою, відповідно до пункту 12 Правил № 630». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки сходова клітина в під'їзді позивача в спірний період, а також і на даний час, є не утепленою, то відповідно до пункту 12 Правил № 630, позивач не зобов'язаний сплачувати за опалення вказаного приміщення.

В іншій частині вирішення спору апеляційний суд вважав, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

01 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що зазначені в актах ПАТ «Київенерго» опалювальні площі фактично ніким не обмірялися і зроблені інженером ПАТ «Київенерго» в різні періоди з 2015 до 2017 років, без представника балансоутримувача та відображені в них площі не співпадають з опалювальними площами наданими балансоутримувачем будинку, тому не можуть прийматися до уваги. Крім того, надані ПАТ «Київенерго» опалювальні площі стосуються нежитлових приміщень, тоді як предметом даного позову є опалювальні площі житлового фонду. Також у наданих відповідачем розрахунках не враховано 439 кв. м опалювальних площ будинку місць загального користування. Введення балансоутримувачем будинку журналу обліку споживання теплової енергії передбачено пунктом 19 Правил № 1198, що судами залишено поза увагою.

04 грудня 2017 року ПАТ «Київенерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення та зобов'язуючи ПАТ «Київенерго» здійснити перерахунок, повинен був дослідити питання наявності доказів про відсутність утеплення сходової клітини в під'їзді № 3, де знаходиться квартира позивач, за весь опалювальний період 2016-2017 роки, встановити площу місць загального користування під'їзду № 3, плата за обігрів якого має не нараховуватись мешканцям та вказати чіткий алгоритм розрахунку нарахування за послуги з централізованого опалення. Крім того, про не нарахування плати за опалення під'їзду № 3 у зв'язку із відсутністю утеплення позивач вимоги не мотивував. Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика № 359), не передбачено алгоритм нарахувань за опалення місць загального користування у випадку часткового утеплення будинку.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

До Верховного Суду надійшла вказана справа.

У березні 2018 року ОСОБА_4 надіслав до суду відзив на касаційну скаргу ПАТ «Київенерго», у якому просить касаційну скаргу товариства залишити без задоволення та визнати обґрунтованими доводи його касаційної скарги щодо часткового скасувати судових рішень судів попередніх інстанцій в частині розмірів опалювальних площ будинку.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надає ПАТ «Київенерго».

Порядок здійснення нарахувань за послугу з централізованого опалення врегульовано Правилами № 630, відповідно до пункту 12 яких у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

При цьому, обсяг спожитих Гкал, визначений згідно показань будинкового засобу обліку теплової енергії, розподіляється між житловою та нежитловою частинами будинку відповідно до теплових навантажень цих частин, визначених пропорційно їх опалювальних площ.

Опалювана площа (об'єм) будинку - загальна площа (об'єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об'єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт (пункт 2 Правил № 630).

Відповідно до пункту 1.4. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Матеріали справи не містять доказів того, що у будинку, у якому проживає позивач, певна кількість квартир, зокрема, і квартира позивача, обладнана приладами обліку витрат теплової енергії на опалення, тому розрахунок опалювальної площі місця загального користування площею 439 кв. м, як зазначав позивач, окремо не визначається.

У судовому засіданні представник ПАТ «Київенерго» надав коригування розрахунку нарахувань за послугу з централізованого опалення для квартири позивача та виходив з наступних даних: 2381,7 м2 (55,83%) - опалювальна площа нежитлових приміщень; 1 884,1 м2 (44,17%) -опалювальна площа житлової частини; 84,9 м2 - опалювальна площа квартири № 31 (квартира позивача); 657,24 грн/Гкал - тариф за послугу з централізованого опалення, що діяв у період з 08 травня 2015 року - 30 червня 2016 року; 1416,96 грн/Гкал - тариф за послугу з централізованого опалення, що діє з 01 липня 2016 року по теперішній час.

На спростування наданого ПАТ «Київенерго» відкоригованого розрахунку нарахувань за послугу з централізованого опалення для квартири позивача останній не надав будь-яких доказів.

Згідно експертного висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій існуючих дерев'яних віконних блоків АДРЕСА_1, існуючі віконні блоки під'їзду № 3 не відповідають державним стандартам, так як є не утепленими, існує загроза випадіння скла та вікна під'їзду потребують повної заміни.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали в їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів та відповідають вимогам статей 212, 213-215, 303, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року було зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Київенерго» та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило