Справа № 587/3051/18
Провадження № 2/587/1382/18
про відмову у задоволенні заяви
про забезпечення позову
28 грудня 2018 року суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
Ухвалою судді від 28 грудня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехноторг» про захист прав споживачів.
Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву приходить до наступних висновків.
Суд розглядає заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1ст. 153 ЦПК України.
Згідно частини 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частина 1 ст. 150 ЦПК передбачає такі види забезпечення позову: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборону вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Разом з тим, звертаючись з клопотанням про забезпечення позову, позивачем не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, у поданій до суду заяві позивач не зазначає причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, не обгрунтовує необхідність забезпечення позову, відсутні відомості та пояснення позивача щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії судового розгляду справи.
Також позивач не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову. Крім цього, суду не надано жодного підтвердження щодо перебування грошових коштів на відповідному рахунку. Також, в наданих матеріалах відсутні докази того, що в разі задоволення позову, рішення суду не зможе бути виконано, або є якісь підстави для утруднення його виконання.
Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання ухвали про забезпечення позову.
В обґрунтування позивачем вимоги про забезпечення позову вказано, що при телефонній розмові з відповідачем йому стало відомо, що таких заяв про розірвання договору та повернення коштів за попередніми договорами у відповідача є чимало.
Проте, зазначена обставина не є підставою для забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, так як не свідчить про утруднення чи неможливість виконання рішення. Інших обґрунтованих підстав, які б свідчили, що у випадку не забезпечення позову, може бути утруднено або неможливе виконання рішення суду про задоволення заявлених позивачем вимог про розірвання попереднього договору, укладеному між ним та відповідачем, позивачем не зазначено.
Всі ці обставини позбавляють суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що позивачем не наведено жодних підстав для забезпечення позову, обгрунтування необхідності його застосування, не надано пропозицій, щодо зустрічного забезпечення, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 149, 151, 153, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехноторг» про захист прав споживачів відмовити.
Копію ухвали про відмову в забезпеченні позову направити заявнику - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Степаненко