Справа № 464/1586/18
пр.№ 2/464/903/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики разом із відсотками в розмірі 161 220, 67 грн., інфляційні втрати (збитки) у розмірі 17 718, 08 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 333, 06 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.09.2016 передав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 31.03.2017 по курсу у гривні на дату повернення, про що склав відповідну розписку. Однак, свої зобовязання за договором позики відповідач не виконав та не повернув суму позики, гривневий еквівалент якої станом на день платежу складав 134 850 грн. У звязку з тим, що відповідач своєчасно не виконав покладенні на нього зобов'язання за вказаним договором, вважає, що відповідач має сплатити йому проценти за безпідставне користування грошовими коштами в розмірі 26 370, 67 грн., інфляційні втрати в розмірі 17 718, 08 грн. та 4 333, 06 грн. 3 % річних.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, неодноразово звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, зокрема, 24.09.2018 у звязку з перебуванням у відрядженні, проте не надав жодного документу, який би підтверджував поважність причини його неявки, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.Розписка має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається зі змісту копії розписки від 16.09.2016, ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 5 000 доларів США (по курсу у гривні на дату повернення), які зобовязався повернути до 31.03.2017р.

Вказана розписка в судовому порядку відповідачем не оспорювалася, факт її підписання відповідачем підтверджує передачу позивачем грошових коштів та зобовязання їх повернення. Отже, в даній розписці містяться всі умови договору позики, визначені положеннями ст. 1046 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Таким чином, наявність розписки у позивача без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання обовязку щодо повернення суми позики. Доказів виконання вказаного зобовязання відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми позики у заявленому позивачем розмірі 134 850 грн. (гривневий еквівалент суми позики в розмірі 5000 доларів США станом на день платежу).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з розрахунком позивача, розмір відсотків за користування позикою за період з 16.09.2016 по 20.02.2018 складає 26 370,67 грн. Даний розрахунок відповідачем не спростовано, а тому такий приймається судом до уваги.

З огляду на те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобовязання перед позивачем, не виконано таке у встановлений строк, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за договором позики разом із відсотками в розмірі 161 220, 67 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з умовами договору позики відповідач зобов'язався повернути позичені кошти до 31.03.2017, відтак, кількість прострочених днів до 20.02.2018 складає 327 дні.

Як вбачається з розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, сума відсотків за користування коштами за вищевказаний період складає 4 333, 06 грн.

З огляду на викладене, у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань по поверненню боргу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за кожен прострочений день, що становить 4 333, 06 грн.

Разом з цим, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат (збитків) у розмірі 17 718, 08 грн. не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Оскільки за договором позики між сторонами виникли зобов'язання у доларах США, відтак, до спірних правовідносин положення закону про нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях, не застосовується.

ОСОБА_2 того, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 655, 51 грн. (90, 33 %).

На підставі ст.ст. 526, 530, 551, 545, 599, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 16.09.2016 в розмірі 165 553 (сто шістдесят пять тисяч пятсот пятдесят три) грн. 73 коп. та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 655 (одна тисяча шістсот пятдесят пять) грн. 51 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: