Справа № 369/5719/18
Провадження №4-с/369/79/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця та зобовязання вчинити дії.

Просив суд визнати бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області незаконною; зобовязати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області ОСОБА_2 винести постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3, а саме: житловий будинок загальною площею 75,5 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Горенка, вул. Київська, 245.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у відділі ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №50904891, до складу якого входять три виконавчі провадження, у тому числі до складу зведеного входить виконавче провадження №45887828 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2014 року, справа №369/4801/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 21 548,48 грн. Останнє виконавче провадження приєднано до зведеного 19.04.2016 року.

05.05.2018 року стягувач направив до ВДВС клопотання, в якому просив обмежити права користування шляхом здійснення опису та опечатування житлового будинку загальною площею 75,5 кв.м., розташованого за адресою: Київька область, Києво-Святошинський район, с.Горенка, вул. Київська, 245, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_3

Проте його клопотання залишене без відповіді, державним виконавцем не накладено арешт на майно боржника, у звязку із чим змушений був звернутись до суду із скаргою за захистом свого порушеного права.

На підставі протоку повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 3369/5719/18 надійшла до провадження судді Дубас Т.В.

03.12.2018 року до суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №55490920. Одночасно в.о. начальника відділу ОСОБА_4 повідомлено, що ВП №50904891 у відділі на виконанні не перебуває та не перебувало.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився. Про час, день та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді справи судом встановлено, що на примусовому виконанні в Києво-Святошинському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває зведене виконавче провадження №55490920, до складу якого входить в тому числі виконавче провадження №45887828 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2014 року, справа №369/4801/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 21 548,48 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 19.04.2016 року виконавче провадження №45887828 приєднано до зведеного виконавчого провадження №50904891.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6,статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини","Про державну виконавчу службу","Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обовязково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, обєм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, повязаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обовязковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобовязані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом пяти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Встановлено, що державним виконавцем 16 березня 2017 року було сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№82604553 від 16.03.2017 року) щодо наявності у боржника нерухомого майна.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 21 червня 2017 року в рамках ВП № 45887828 постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно , о належить боржнику ОСОБА_3

Оскільки постанова про арешт майна боржника прийнята з дотриманням порядку та в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», тому доводи скарги суд вважає необґрунтованими.

В ході розгляду скарги на дії державного виконавця суд не встановив порушень державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2014 року, справа №369/4801/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 21 548,48 грн, оскільки такі дії передбачені нормативно правовими актами, якими керується державним виконавець у своїй діяльності.

Згідно з ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Окрім того, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином судом встановлено, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 грудня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.