Ухвала

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 125/1386/17

провадження № 61-41519ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» до ОСОБА_1 про зобов'язання виконати дії з усунення загрози об'єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз») звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 прозобов'язання виконати дії з усунення загрози об'єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес», обґрунтовуючи його тим, що під час виконання планового огляду лінійної частини та стану охоронних зон магістральних газопроводів, які проходять по території Ялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області, виявлено порушення охоронних зон магістральних газопроводів, а саме: на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1, висаджено багаторічні насадження (груш) в межах охоронної зони об'єктів магістральних газопроводів та безпосередньо на магістральному газопроводі, а також зведено огорожу.

На думку позивача засадження землі плодовими насадженнями, є порушенням з боку відповідача встановлених законодавством України обмежень у володінні та користуванні земельними ділянками в межах охоронної зони об'єктів магістральних трубопроводів зі створенням ризиків техногенного і природного характеру та аварійної ситуації на магістральних газопроводах.

Вимогу позивача про усунення зазначених порушень від 15 серпня 2016 року відповідачем проігноровано.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано ОСОБА_1 виконати дії з усунення загрози об'єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці кадастровий номер: НОМЕР_1 в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» із попереднім отриманням письмового дозволу (згоди) від Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» на виконання робіт в охоронній зоні об'єкта магістрального трубопроводу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртрансгаз»в особі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» 1 600,00 грн понесених судових витрат, які складаються із судового збору.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року залишено без змін.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі посилається на виняткове значення для нього цієї справи.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що предметом позову є дії щодо усуненнязагрози об'єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес», а винятковість справи особою, яка подала касаційну скаргу, об'єктивно не підтверджено,Верховний Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначено.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» до ОСОБА_1 про зобов'язання виконати дії з усунення загрози об'єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв