Провадження № 2-о/760/325/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря заявника - Каліщук М.В. - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 заявник ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючих документів, а саме - договору дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І. 11.08.1990, зареєстрованим в реєстрі за №1288, та свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 виданого на ОСОБА_6 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І. 11.08.1990, зареєстрованим в реєстрі за №1289.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Радомишль померла її мати, ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1., оскільки за життя її мати склала заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області.

У визначений законом шестимісячний строк вона звернулась до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак, у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено через розбіжності у прізвищі спадкодавці і заповідачки та власника житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами.

Так, у свідоцтві про смерть, заповіті, довідці про реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, довідці для оформлення спадщини, копії паспорту прізвище спадкодавця зазначено я «ОСОБА_13», а у договорі дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями, свідоцтві про право власності на 1/2 частку цього будинку зазначене інше прізвище - «ОСОБА_13».

Тобто, при укладені договору дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями та видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями АДРЕСА_1 допущено помилку-описку у прізвищі матері. Замість «ОСОБА_13» зазначено «ОСОБА_13».

Дана помилка в написанні прізвища не дозволяє їй оформити документи та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а тому просить встановити факт належності зазначених правовстановлюючих документів ОСОБА_4.

В судовому засідання заявник ОСОБА_3 підтримала заяву та просила її задовольнити.

Від заінтересованої особи - Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу в даному судовому засіданні за відсутності представника заінтересованої особи, проти чого не заперечує заявник.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що 11.08.1990 між між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 який посвідчено державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І., зареєстрованим в реєстрі за №1288.

На підставі вказаного договору 11.08.1990 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І. на ім'я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 яке зареєстровано в реєстрі за №1289.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 11.04.2017 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії заповіту від 15.09.1992 вбачається, що за життя ОСОБА_4 заповідала все своє майно, в тому числі і належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_2.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 є донькою померлої ОСОБА_4, що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема копіями свідоцтва про народження ОСОБА_16, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження щодо актового запису про народження ОСОБА_10 де в графах мати зазначено «ОСОБА_14».

При цьому, з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що дівоче прізвище ОСОБА_4 - «ОСОБА_15», яке вона у зв'язку реєстрацією 08.10.1967 шлюбу з ОСОБА_12 змінила на «ОСОБА_10», а після розірвання даного шлюбу 08.02.1974 знову змінила на «ОСОБА_15».

Після укладення шлюбу 17.04.1975 з ОСОБА_8, ОСОБА_4 змінила дівоче прізвище «ОСОБА_15» на «ОСОБА_13», що підтверджується копією довідки про реєстрацію шлюбу №441 від 11.10.2005.

Отже, з наведених вище доказів вбачається, що прізвище матері заявника «ОСОБА_13», а не «ОСОБА_17».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 який посвідчено державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І., зареєстрованим в реєстрі за №1288, був укладений в інтересах обдарованої ОСОБА_4, прізвище якої в договорі зазначено - «ОСОБА_17».

Отже, судом встановлено, що вищевказаний договір дарування дійсно належить ОСОБА_4.

Судом також встановлено, що встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу породжує для неї юридичні наслідки, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, при цьому в матеріалах справи наявні докази того, що заявнику було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії саме у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця з прізвищем власника спадкового майна у правовстановлюючому документі.

У зв'язку з тим, що на підставі вищевказаного договору дарування було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 про що видано свідоцтво про право власності, в якому прізвище ОСОБА_4 зазначено «ОСОБА_17», суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_3

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявність підстав для встановлення в судовому порядку факту належності ОСОБА_4 правовстановлюючих документів, а тому приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 89, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, правовстановлюючого документу - договору дарування 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І. 11 серпня 1990 року, зареєстрованим в реєстрі за №1288.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 виданого на ОСОБА_6 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Ситенком Л.І. 11 серпня 1990 року, зареєстрованим в реєстрі за №1289.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне рішення суду складено 28.12.2018.

Суддя В.В. Лазаренко