Справа № 452/2807/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"16" листопада 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді Кравціва В.І.,

секретар Макаревич Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини,

за участю представника позивача ОСОБА_5 ,

третьої особи ОСОБА_6 ,

представника відповідачів адвоката Канарєєва І.О.,

встановив:

ОСОБА_1 3 листопада 2017 року пред`явив позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У обґрунтування позову посилався на те, що після смерті його батька відкрилася спадщина на майно, яке належало йому на праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку у с. Бачина Старосамбірського району Львівської області.

За життя батько заповіту не складав. Вказана квартира була придбана за час перебування його батьків у шлюбі і є спільною сумісною власністю. У вказаній квартирі проживала їхня сім`я, батько, мати та він, позивач. 3 березня 2006 року був розірваний шлюб, після розірвання якого батько пішов з квартири, а він, позивач, та його мати залишилися у ній проживати. У вказаній квартирі до дня смерті був зареєстрований лише батько.

Крім нього, позивача, спадкоємцями першої черги за законом є діти ОСОБА_7 від першого шлюбу, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Будучи спадкоємцем першої черги за законом він, ОСОБА_8 , у травні 2017 року звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання такої.

У період з 26 жовтня 2016 року по 26 березня 2017 року він перебував на роботі за кордоном, а його короткотерміновий візит до України не був достатнім для прийняття спадщини у встановлений строк. Крім цього, він не був юридично обізнаний щодо строку для подання заяви про прийняття спадщини, а про такий довідався вже після звернення до нотаріальної контори, тобто, він не зміг своєчасно документально оформити свої спадкові права. Однак, фактично спадщина ним прийнята, оскільки він постійно і на даний час проживає у вказаній квартирі разом із матір`ю. Від спадщини за цей період він не відмовлявся, а тому вважає, що строк пропустив з поважних причин.

Також зазначив, що іншого житла у нього немає, на сьогоднішній день його, позивача, мати займається питанням про виділ Ѕ частини квартири із спільної сумісної власності подружжя у зв`язку із смертю колишнього подружжя.

Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2018 року до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача залучено ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив у якому позов не визнав посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , який є також батьком інших відповідачів і після його смерті відкрилася спадщина у тому числі і на вказану квартиру, однак заповіту ОСОБА_7 не залишав. Строк подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 26 березня 2017 року. Посилання позивача про поважність пропуску такого строку є безпідставним, оскільки у нього було достатньо часу. Так як вбачається із закордонного паспорта він перебував на роботі з 26.10.2016 по 26.03.2017, отже після відкриття спадщини він мав 1 місяць для подання такої заяви нотаріусу. Крім цього позивач періодично перебував в Україні протягом всього строку прийняття спадщини, однак без поважних причин такої заяви не подав. Необізнаність у строках не є поважною причиною для його продовження. Після купівлі вказаної квартири, батько зробив ремонт, однак у ній не проживав, так як проживав до дня смерті по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою Торчиновицькою сільською радою. Крім цього, позивачем не подано того доказу, що він звертався до нотаріуса і йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, що є необхідною умовою для звернення до суду.

Також, із роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду «Про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вбачається, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Борода В.Ф. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6 просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представник адвокат Канарєєв І.О. позов не визнали, у заперечення своїх вимог посилалися на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Із свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а. с. 4).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Згідно ст. 1268 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_7 (а. с. 5).

Із договору купівлі-продажу квартири, свідоцтва про розірвання шлюбу, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та заяви про виділення Ѕ частки в спільному майні подружжя вбачається, що ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі до 3 березня 2006 року під час перебування у якому ними придбано квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 6, 53, 54, 55).

Із заяв про прийняття спадщини за законом від 22.02.2017 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є також дітьми ОСОБА_7 , звернулися до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Кульчицького А.І. із заявами про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті їх батька ОСОБА_7 ( а. с. 48).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року при розгляді справи N 6-1486цс15, зазначено, що за змістом частини третьої статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Із паспорта громадянина України, свідоцтва про народження та довідки, виданої виконавчим комітетом Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем і тому він звернувся до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Кульчицького А.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, однак нотаріус 10.01.2018 правомірно відмовив ОСОБА_1 у прийнятті такої заяви з посиланням на те, що той пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини ( а. с. 11, 27, 37).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Із паспорта громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що ОСОБА_1 перетнув кордон із Республікою Польща 01.10.2016 та 07.10.2016 він повернувся в Україну; наступний перетин кордону із Польщею та в`їзд в Україну датовані відповідно 12.11.2016 та 10.05.2017 року, тобто ОСОБА_1 перебував на Україні із 7 жовтня 2016 року по 12 листопада 2016 року, що складає 35 календарних днів ( а .с. 8, 9, 10).

Доказів, про поважність пропуску у цей період заяви про прийняття спадщини до нотаріуса ним не подано, посилання ж позивача на юридичну необізнаність не є поважною причиною для поновлення такого строку, крім цього позивач визнав, що йому було відомо про час та місце відкриття спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 .

Ураховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про те, що у ОСОБА_1 були причини, які перешкоджали йому протягом шести місяців з 26 вересня 2016 року подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і є поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини, а неподання такої заяви свідчить про небажання прийняти спадщину.

Згідно п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в число яких входять витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача.

Ураховуючи те, що у позові ОСОБА_1 відмовлено, слід стягнути у користь відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., що підтверджується договором про оплату послуг за надання правової (правничої) допомоги, описом робіт, виконаних адвокатом та квитанціями до прибуткового касового ордера № 28 та 31.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити за недоведеністю позовних вимог у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 4000 (чотири тисячі ) грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представники позивача: ОСОБА_5 , проживає по АДРЕСА_5

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у с. Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у с. Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає у АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідачів: ОСОБА_9 , проживає у

АДРЕСА_7 .

Третя особа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає у АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Текст повного рішення буде складено 26 листопада 2018 року.

Суддя