Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/898/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 2 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/898/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та виділ у натурі частки із спільного майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та виділ у натурі частки із спільного майна. Зазначав, що 03.04.2012 він разом з ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб, але почали проживати разом ще у вересні 2011 року, вели спільне господарство, мали один сімейний бюджет. На цей час подружніх стосунків з першою дружиною він не підтримував, та шлюб з якою було розірвано 14.03.2012 року. Так як він з відповідачкою хотіли мати своє житло, а вона вже була вагітна, вони вирішили придбати обєкт незавершеного будівництва та 03.03.2012 було укладено договір купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва, піноблочного, обкладеного цеглою за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вереси, пров. Третій Миру 2-А та земельної ділянки площею 1500 кв.м. Дане майно було придбане за спільні кошти, а договір був укладений від імені відповідачки. Після офіційного одруження з відповідачкою було завершено будівництво та відповідачка отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок. У період шлюбу ним було проведено будівельно-оздоблювальні роботи, які значно збільшили вартість обєкту і на даний час це сучасний двоповерховий будинок. Після закінчення всіх будівельних робіт, він несподівано дізнався, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 Враховуючи, що будинок був повністю збудований під час шлюбу у сторін виникло право спільної сумісної власності на нього, а відповідачка не погоджується його допускати до житлового будинку, просив встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 15.03.2012 по 02.04.2012 року; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 165,9 кв.м з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0218 загальною площею 0,15 га з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, будинок 2-а; визначити за ОСОБА_4 право власності на 50/100 ід. частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, будинок 2-а; визначити за ОСОБА_2 право власності на 50/100 ід. частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, будинок 2-а; виділити у власність ОСОБА_1 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0218 загальною площею 0,7500 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, земельна ділянка 2-а; виділити у власність ОСОБА_2 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0218 загальною площею 0,7500 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, земельна ділянка 2-а; виділити ОСОБА_1 в натурі 50/100 ід. частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, будинок 2-а, згідно варіанту судової будівельно-технічної експертизи; визначити порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розташованою за адресою: с.Вереси Житомирського району, провулок Миру 3, земельна ділянка 2-а, згідно варіанту судової будівельно-технічної експертизи.

08 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила визнати житловий будинок №2-а по провулку Три Миру в с.Вереси Житомирського району Житомирської області особистою приватною власністю ОСОБА_2 В обґрунтування позову посилалась на те, що спірний будинок та земельна ділянка були придбані за кошти її батьків від продажу квартири та інші грошові зберігання. Дане майно вона отримала у приватну особисту власність ще тоді, коли ОСОБА_1 перебував у попередньому зареєстрованому шлюбі та в будь-яких фактичних шлюбних відносинах вона з ним не перебувала, про що було зазначено і в договорах купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва та земельної ділянки.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано будинок №2-а по 3-му провулку Миру в с.Вереси Житомирського району Житомирської області обєктом особистої власності ОСОБА_2

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 862 грн. 36 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2012 року батьки ОСОБА_2 та остання, як співвласники, продали квартиру АДРЕСА_1 за 332 359 грн.

В цей же день ОСОБА_3 (ОСОБА_2) купила за 388 802 грн. обєкт незавершеного будівництва з готовністю 75 % та земельну ділянку площею 0,15 га по пр. 3-й Миру 2-а в с. Вереси Житомирського району Житомирської області.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 березня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

За правилами ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 березня 2012 року, набрало законної сили 26 березня 2012 року, що підтверджується відміткою суду.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки ст. 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказав, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Встановивши, що ОСОБА_1 по 26 березня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 15 березня по 02 квітня 2015 року.

03 квітня 2012 року сторони уклали шлюб.

13 квітня 2012 року було подано та зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації спірного житлового будинку.

19 квітня 2012 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області видано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок.

Період після розірвання шлюбу ОСОБА_1 і до укладення шлюбу сторонами становить лише 7 днів. Матеріали справи містять докази того, що за цей період ОСОБА_1 придбав будівельні матеріали на суму 5 834 грн 17 коп.

Частиною 1ст. 62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Для застосування передбачених нормою ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягають з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, обєкт незавершеного будівництва з готовністю 75 % та земельну ділянку площею 0,15 га по пр. 3-й Миру 2-а в с. Вереси Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 купила 03 березня 2012 року, тобто в той період коли ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копій технічного паспорта на будинок, в зазначеному будинку не було проведено перепланування та не здійснювалися нові добудови.

В ході перегляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, з врахуванням товарних чеків наданих ним про придбання будівельних матеріалів.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 01 серпня 2017 року копотання було задоволено.

16 липня 2018 року до суду надійшов висновок судового експерта ОСОБА_6 № 572/07-2018 від 07.07.2018, яким встановлено, що: вартість житлового будинку по 3-му провулку Миру, 2-А в с. Вереси Житомирського району Житомирської області з врахуванням матеріалів, що зазначені в товариних чеках з а.с.146 (том 1) по а.с. 80 ( том 2), які могли бути використанні під час будівництва, збільшилася на 113 758 грн або 5,93 % від загальної вартості досліджуваного житлового будинку.

Відтак, збільшення вартості спірного будинку на 113 758 грн або 5,93 % від загальної вартості досліджуваного житлового будинку під час перебування сторін у шлюбі, не є тією обставиною, що дає підстави для визнання будинку по 3-му пров. Миру, 2-А в с. Вереси Житомирського району Житомирської області спільною сумісною власністю сторін.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та виділ у натурі частки із спільного майна .

З врахуванням наведених вимог закону та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що житловий будинок по 3-му пров. Миру, 2-А в с. Вереси Житомирського району Житомирської області є особистою власністю ОСОБА_2 та обгрунтовано задовольнив її зустрічний позов.

З огляду на наведене апеляційний суд не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, то відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, ураховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 268,367,368, 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 06 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді