Провадження № 22-ц/772/2053/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 рокуСправа № 127/25771/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, поданим її представником ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4,на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 06 серпня 2018 року у м. Вінниці суддею цього суду Жмудем О. О., зі складанням його повного тексту 16 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 23 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого дитина залишилась проживати з позивачем. У травні 2014 року ОСОБА_3 разом з сином виїхали на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки, де вони проживають і досі. Протягом цього часу ОСОБА_5 щомісячно переводив на рахунок позивача кошти та інколи надсилав іграшки. В жодних інших витратах він участі не приймав. Пославшись на отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 3500-4000 дол. США, позивач просила суд стягнути з нього на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 23528 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В липні 2018 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої вона просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 35752,84 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказана заява мотивована тим, що з урахуванням необхідності у гармонійному розвитку дитини, сума витрат значно більша, від суми яку позивач заявляла для стягнення з відповідача, звертаючись з позовом у листопаді 2017 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зокрема, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В іншій частині вимог відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Фактично не погодившись із ухваленим рішенням у частині незадоволених позовних вимог, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач на апеляційну скаргу подав відзив, з якого вбачається, що з оскаржуваним рішенням він погоджується, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами 3, 4 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 23 вересня 2007 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб 23 вересня 2007 року у Відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2707 (а. с. 11).

Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6, про народження якого видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 12).

З травня 2014 року позивач разом сином проживає в Сполучених Штатах Америки, про що відповідачу відомо, та на що він надав письмову згоду, засвідчену нотаріально 08 травня 2014 року (а.с. 51).

Відповідно до наданих суду документів позивач щомісячно несе витрати на навчання та утримання сина ОСОБА_6, зокрема, оплачує медичну страховку в розмірі 209,57 дол. США за один місяць (а. с. 160-170), навчання у музичній школі в розмірі 252 дол. США за один місяць (а. с. 153), музичні інструменти (а. с. 154), додаткові заняття математикою (а. с. 185) та витрати на іграшки (а.с. 155).

Згідно з платіжними дорученнями ОСОБА_5 протягом 2015-2017 років переводив на рахунок ОСОБА_3 кошти на утримання їхнього сина (а. с. 60-88) та купував для нього іграшки (а. с. 89-106).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 06 травня 2012 року, ОСОБА_5 зареєстровано шлюб з ОСОБА_7 (а. с. 48), від якого у них 20 червня 2014 року народилась донька ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 від 04 липня 2014 року (а. с. 49).

Мати та батько відповідача - ОСОБА_9 і ОСОБА_10, пенсіонери та отримують пенсію за віком, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 4911 від 09 вересня 2013 року та пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 від 22 березня 2014 року (а. с. 57,59).

З довідки про доходи, виданої ТОВ «ВІН ІНТЕРАКТИВ», вбачається, що ОСОБА_5 співпрацював з цим підприємством на підставі договору про надання послуг № 102-ПП-07/16 від 01 липня 2016 року, та отримав винагороду за надані ним послуги за січень-серпень 2017 року у сумі 996 326, 00 грн (а.с. 128).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_5 в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, крім винагороди отриманої від ТОВ «ВІН ІНТЕРАКТИВ», отримав дохід від ТОВ «4ХАЙТЕК» в сумі 69195, 00 грн та від ТОВ «ОРНЕТІКА» у сумі 92524, 00 грн (а. с. 132).

Доказів отримання ОСОБА_5 доходів у 2018 році суду не надано.

З Консультативного висновку від 16 січня 2018 року, виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 225 від 05 вересня 2014 року та виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 197 від 17 липня 2015 року встановлено, що у ОСОБА_5 діагностовано нейроциркуляторну дистонію за кардіальним типом і він потребує консультації в інституті ССХ ім. Амосова, та ряд інших хронічних захворювань (а. с. 52-55).

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, зокрема, що дитина сторін у справі проживає разом із позивачем, враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище дитини та відповідача, наявність у відповідача іншої дитини, яка не досягла повноліття, відсутність на утриманні сторін осіб, які є непрацездатними, відсутність у відповідача регулярного доходу, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина сторін у справі, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, у тому числі й щодо її утримання, є 4000 грн щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів в розмірі 35752, 84 грн у зв'язку із тим, що позивач несе великі щомісячні витрати для гармонійного розвитку їх сина, апеляційний суд вважає необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі витрати є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини тощо), та не можуть бути враховані при визначенні розміру щомісячних аліментних зобов'язань.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 16 жовтня 2018 року.