УХВАЛА

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 182/6086/15-ц

провадження № 61-43519ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Умріхіна Олександра Віталійовича на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2012 року станом на 31 травня 2015 року у розмірі 27 617 грн 03 коп., яка складається із: 17 840 грн 55 коп. - заборгованості за кредитом, 9 143 грн 17 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 633 грн 31 коп. - заборгованості за пенею та комісією.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні та вересні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та касаційна скарга адвоката ОСОБА_1 - Умріхіна О. В. на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості у розмірі 29 497 грн 88 коп., у зв'язку з чим ціна позову у справі № 182/6086/15-ц не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі адвокат ОСОБА_1 - Умріхін О. В. посилається на наявність обставин, передбачених підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, та враховуючи, що посилання адвоката ОСОБА_1 - Умріхіна О. В. на виняткове значення справи для відповідача не підтверджено будь-якими належними доказами, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення у касаційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та касаційною скаргою адвоката ОСОБА_1 - Умріхіна О. В. на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 та касаційною скаргою адвоката ОСОБА_1 - Умріхіна Олександра Віталійовича на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Суддя М. Є. Червинська