Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1766/17
Провадження №: 2/332/36/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Федоренка О.І.;
при секретарі: Івановій Д.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, Соломка (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виселення, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, Соломки (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданих збитків,
ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом в якому просить виселити ОСОБА_13, та будь-яких інших осіб з будинку № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя.
В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року по справі № 332/3998/15-ц витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 будинок № 153 по вул.. Машинна, в м. Запоріжжя на користь неї й інших осіб: ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9 На підставі вищевказаного рішення суду позивач зареєструвала за собою право власності на зазначений будинок, а, відповідно, відповідач не має правових підстав користуватись зазначеним будинком, однак останній ухиляється від добровільного звільнення будинку. Посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 383 ЦК України, позивач просить виселити ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб з будинку № 153 по вул.. Машинній в м. Запоріжжя.
В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про розірвання договору та стягнення суми в рахунок відшкодування збитків.
Ухвалою суду від 14.2.2018 року зустрічний позов обєднаний в одне провадження з первинним позовом.
ОСОБА_2 в позові вказує, що 6.6.2012 року між ним та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено нотаріально, відповідно до якого ним було передано ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 214 216 гривень, за житловий будинок №153 по вулиці Машинній у місті Запоріжжя. Посилається на необхідність розірвання зазначеного договору купівлі-продажу від 06.06.2012 року, укладеного між ним, ОСОБА_2,та ОСОБА_10, відповідно до ст. 651 ЦК України, так як 21.10.2016 року заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів. Так, цим рішенням ОСОБА_2 позбавлено того, на що він міг розраховувати при укладені договору з ОСОБА_10 житлового будинку, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору, так як він позбавлений права власності на житловий будинок. В звязку з цим, ОСОБА_2 також просить стягнути з ОСОБА_10 на користь нього в рахунок відшкодування збитків 214 216 гривень, в якості суми переданої за договором купівлі-продажу, який підлягає розірванню, а також стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 вартість проведених ремонтних робіт в житловому будинку в сумі 6920 грн.
В судове засідання представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з посиланням на викладені доводи та обґрунтування просить позов ОСОБА_1 задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити.
Представник ОСОБА_2 просить в задоволенні первинного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.
Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_10 просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до наступного висновку, що в задоволенні основного позову необхідно відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 06.06.2012 року ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11, зареєстрований за № 694, відповідно до якого ОСОБА_2, покупцем, було сплачено грошові кошти у сумі 214 216 гривень, а продавцем, ОСОБА_10, продано належний їй на праві приватної власності житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, розташований на земельній ділянці площею 355 кв.м., загальною площею 75,5 кв.м..
Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу, укладеного 6.6.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, продаж житлового будинку №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя відбувся за 214216 грн., котрі ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_2 до підписання цього договору і будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися рахунків за проданий будинок до нього, вона не мала.
Згідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Всі суттєві умови договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 6.6.2012 року були обумовлені нотаріально посвідченим договором й виконані в повному обсязі.
ОСОБА_2 отримав право власності на житловий будинок№153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, на підставі чого вселився та зареєструвався в ньому, а ОСОБА_10 отримала грошові кошти у сумі 214216 гривень від ОСОБА_2 в якості плати за передання мені права власності на спірний житловий будинок, чого не заперечували також сторони.
Житловий будинок № 153 по вулиці Машинній у місті Запоріжжя належав продавцю ОСОБА_10 на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6.1.2012 року у справі № 2-373/10, за яким позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, треті особи: ОП ЗМБТІ, приватний нотаріус ОСОБА_23 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинок задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжі від 06.01.1999 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 Відмінено реєстрацію від 11.1.1999 року права власності ОСОБА_24, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 Визнано за ОСОБА_10 право власності на будинок № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжі і зобовязано ОП ЗМБТІ зареєструвати право власності за ОСОБА_10 на вищевказаний житловий будинок. В подальшому це заочне рішення переглядалося. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 року винесено аналогічне рішення, рішенню, яке зазначено вище.
4 червня 2015 року рішенням Апеляційного судом Запорізької області (справа № 809/3/12, провадження № 22-ц/778/3149/15) апеляційну скаргу ОСОБА_16 задоволено. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту: «У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОП, ЗМБТІ, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_23, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на будинок відмовити».
За цим рішенням скасовано право власності на будинок№153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, яке мала ОСОБА_10, й на підставі якого вона уклала договір купівлі-продажу зазначеного будинку.
16.12.2015 року заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів.
Зазначене рішення переглядалося. 21 жовтня 2016 року повторним заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів.
В звязку з цим, позовні вимоги за зустрічним позовом в частині розірвання договору купівлі-продажу від 6.6.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11, зареєстрований за № 694, відповідно до наступного.
Згідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
21 жовтня 2016 року заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до мене, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому суд вважає, що ОСОБА_2 було позбавлено того, на що він міг розраховувати при укладені договору з ОСОБА_10 права власності на житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору від 06.06.2012 року між ним, ОСОБА_2, та ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11, зареєстрований за № 694.
Саме з моменту винесення 21.10.2016 року заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя, яким витребувано з володіння ОСОБА_2 будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя, ОСОБА_2 довідався про порушення свого права власності на зазначений будинок, через що заява ОСОБА_10 про застосування до правовідносин між сторонами наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих обставин.
Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав " було надано роз'яснення судам в частині того, що у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_10 зобов'язана відшкодувати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 214 216 грн., які ОСОБА_10 отримала під час продажу житлового будинку, про що зазначено в п. 4 договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, за яким остання продала ОСОБА_2 житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя за 214216 грн., котрі ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_2 до підписання цього договору і будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися рахунків за проданий будинок до нього, вона не мала. Зазначений договір купівлі-продажу підлягає розірванню, в звязку з тим, що ОСОБА_2 позбавлений права власності на будинок, а отримання права власності для нього було суттєвою умовою договору, про що зазначено вище.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Згідно вимог ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Окрім цього, за той час коли ОСОБА_2 набув на правомірній підставі право власності на житловий будинок , ним було зроблено в ньому ремонт, про що надаються відповідні квитанції.
Загальна сума ремонтних робіт становить 6920 грн, які суд вважає, що підлягають стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які на теперішній час отримали право власності на житловий будинок.
Щодо позовних вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, то суд прийшов до висновку про необхідність в їх задоволенні відмовити відповідно до наступного.
Згідно ч.1 ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч. ч.1,3 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ч.4 ст.311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, для задоволення вимог власникам про виселення з житлового приміщення інших осіб необхідно доказувати, не тільки що він є власником, але й визначені ним особи чинять йому перешкоди у користуванні житлом, через що й підлягають виселенню.
Жодних доказів щодо того факту, що ОСОБА_2 чи інші особи чинять позивачеві, ОСОБА_1, перепони у здійсненні його права користування ним не надано.
Частиною 4 ст.9 ЖК УРСР визначено, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.2. ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Отже, у ч.2. ст.109 ЖК УРСР встановлено загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Крім того, ОСОБА_1 не надано об'єктивних, допустимих і переконливих доказів про те, що ОСОБА_2 був належним чином письмово повідомлений про виселення відповідно до вимог ст.109 ЖК УРСР.
Окрім того, згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.4.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
ОСОБА_2 вселився до житлового будинку на законних підставах, так як набув право власності на нього на підставі укладеного між ним та ОСОБА_10, нотаріально посвідченого, договору купівлі-продажу. Він зареєстрований в цьому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, 153 й це є для нього єдине житло, постійним місцем його проживання.
Щодо вимог про виселення будь-яких інших осіб, які проживають в будинку, то в судовому рішенні необхідно не тільки визначити осіб, які підлягають виселенню, а й обґрунтувати належним й допустимими засобами доказування в звязку з чим вони підлягають виселенню. В звязку з цих у задоволенні позовних вимог про виселення будь-яких інших осіб з житлового будинку №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя також необхідно відмовити.
Розподіл судових витрат підлягає відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.30,47 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.261,311,317,321,391,651, 655,661,1212,1213 ЦК України, ст.ст.9,109 ЖК УРСР, ст.ст.12,77-81,141,246,258,259,263-266,354 ЦПК України,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, Соломки (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, Соломки (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_2 Олексійовича10.08.1969 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) вартість проведених ремонтних робіт в сумі 6920 (шість тисяч дев'ятсот двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6, Соломки (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_2 Олексійовича10.08.1969 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 69 (шістдесят дев'ять),20 грн.
Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.І. Федоренко