17.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/3279/16-ц
Провадження № 2/205/1071/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Сербена О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпропетровська міська рада, КП «КЖЕП №22» Дніпровської міської ради, КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 21.04.2016р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати частково недійсним свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_4, ОСОБА_5, виданого ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» згідно розпорядження № 265 від 26.10.1998р., зареєстрованого в КП ДМБТІ реєстраційний № 10582034 в частині права власності на прибудову А`-1 до квартири (приміщення № 1, 2, 3, 4, 5, 6).

Позовна заява мотивована тим, що вказана прибудова А`-1 побудована на межі з належною позивачу земельною ділянкою біля проходу з грубим порушенням норм ДМБТІ при її будівництві, постійно руйнується та загрожує життю позивача, внаслідок чого остання неодноразово отримувала травми різного ступеню тяжкості.

Відповідачем надані суду заперечення на позов, у яких він посилаючись на безпідставність заявлених позивачем вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач або його представник у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею 162/300 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Фосфорна, буд. 10 (а.с.8-16).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 4, яке видано 16.01.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, є власником квартири № 2, розташованої в м. Дніпро, вул. Фосфорна, буд. 12 (а.с.18).

Судом встановлено, що належна ОСОБА_2 нерухомість має прибудову № А`-1, яка споруджена впритул з парканом, який відмежовує земельну ділянку відповідача та позивача.

Частинами першою та другою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема з вимогою про припинення дії, яка порушує право.

Спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 посилається на те, що вищевказана прибудова порушує її права як власника 162/300 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Фосфорна, буд. 10, оскільки споруджена з суттєвими порушеннями норм і стандартів містобудування, має аварійний стан, внаслідок чого позивач неодноразово отримувала тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

Таким чином, порушене право позивача полягає у позбавленні її вільного та безперешкодного користування своєю власністю.

Проте, ОСОБА_1 заявлено вимоги щодо визнання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2, яке видано 26.10.1998р. на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5І, частково недійсним в частині права власності на прибудову А`-1, та необґрунтовано яким чином задоволення такої вимоги відновить її порушене право в частині користування належним їй домоволодінням.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що позивачем обрано спосіб захисту який не відповідає змісту її порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпропетровська міська рада, КП «КЖЕП №22» Дніпровської міської ради, КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03 січня 2019 року.

Суддя В.С. Шавула