УХВАЛА

08 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 296/6468/17

провадження № 61-44880ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі - ДП «Центр державного земельного кадастру») в особі Житомирської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Житомирської регіональної філії, у якому просила стягнути з відповідача її користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 37 248 грн 25 коп.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 37 248 грн 25 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ДП «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ДП «Центр державного земельного кадастру» є стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 37 248 грн 25 коп., у зв'язку з чим ціна позову у справі № 296/6468/17 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 29 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Житомирської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Суддя М. Є. Червинська