УХВАЛА

18 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 569/6157/16-ц

провадження № 61-15935св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Рівнетурист»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Бондарем Юрієм Миколайовичем, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 1 лютого 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Гордійчук С. О., Боймиструк С. В., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнетурист» (далі - ПрАТ «Рівнетурист») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 1 червня 2001 року по 1 травня 2016 року та відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що з 2 листопада 1990 року по 29 травня 2001 року працював на різних посадах Автопідприємства «Турист», правонаступником якого є ПрАТ «Рівнетурист».

У день звільнення 29 травня 2001 року йому не виплачено заробітну плату та видано довідку про те, що станом на 1 червня 2001 року заборгованість складає 1 148 грн, а середньомісячний заробіток - 120 грн.

На час звернення до суду з позовом відповідач остаточний розрахунок при звільненні не провів.

Посилаючись на наведене та уточнивши розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 1 148 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 1 червня 2001 року по 1 травня 2016 року включно в сумі 18 024 грн, 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року, ухваленим у складі судді Бучко Т. М., позов задоволено частково.

Стягнено з ПрАТ «Рівнетурист» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату у сумі 1 148 грн та 18 024 грн середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 1 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 1 150 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні слід враховувати істотність та розмір недоплаченої позивачу заробітної плати, на яку він дійсно має право, у порівнянні із сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на яку він претендує, а також те, що з грудня 2001 року позивач жодного разу не звертався до відповідача про виплату заборгованості і будь-яких поважних причин, що перешкоджали йому звернутися до відповідача чи суду за захистом свого права, не навів.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 через адвоката Бондара Ю. М. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що між сторонами відсутній спір про розмір сум, що не були виплачені своєчасно при звільненні, тому застосування положень про співмірність та розмір невиплаченої заробітної плати є неправомірним.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою цього ж суду від 3 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом чотирнадцятим частини першої статті 253 ЦПК України у випадку, встановленому пунктом десятим частини першої статті 252 ЦПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 761/9584/15-ц, провадження

№ 61-27597св18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником - Поліщуком Сергієм Володимировичем, на рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 761/9584/15-ц свідчить про те, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність відступлення від правового висновку Верховного Суду України щодо неможливості пропорційного зменшення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, нарахованого відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, у разі повного задоволення позовних вимог про стягнення нарахованих, але невиплачених сум належних працівникові при звільненні.

Судові рішення, які є предметом перегляду у цій справі, ухвалені щодо подібних правовідносин і із застосуванням тієї ж норми права.

Оскільки справа № 761/9584/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційний суд дійшов висновку про зупинення касаційного провадження у справі № 569/6157/16-ц із власної ініціативи.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнетурист» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Бондарем Юрієм Миколайовичем, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 1 лютого 2017 року зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 761/9584/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак

Г. І. Усик