Справа № 346/1251/18
Провадження № 2/346/998/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був його дід, ОСОБА_4, про що йому 15 грудня 1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 76 від 08.04.1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Однак свідоцтво про право власності втрачено. Крім нього, членами колгоспного двору були ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його бабуся ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_6, Померла ОСОБА_5 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому, позивачу.

Вказує, що прийняв спадщину після смерті бабусі, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4, як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Просить суд визнати за ним право власності на будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з»явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1належав до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4, про що йому 15 грудня 1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 76 від 08.04.1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за № 165, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 60514 від 19.12.2017 року (а.с.12).

Однак оригінал свідоцтва про право власності втрачено, в зв"язку з чим позивачем в газеті "ЗР-Інформ" розміщено оголошення відповідного змісту (а.с.38-39).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_6 - зять та онуки :ОСОБА_1 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради ОТГ № 1065 від 12.12.2017 року. (а.с.17).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/6 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей 05.06.2000 року складено відповідний актовий запис за № 9 (а.с.6).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла дружина померлого, ОСОБА_5, однак спадкових прав не оформила, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради ОТГ № 1065 від 12.12.2017 року. (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації смертей 20 червня 2002 року складено відповідний актовий запис за № 13. (а.с.7).

Померла залишила заповіт, посвідчений 27 травня 2002 року секретарем Пилипівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 319, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_5, позивач з метою оформлення спадщини звернувся до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння (а.с.16).

У відповідності дост. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК Українивстановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину, на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі ст.ст.15,16,328,392,1217,1268 ЦК України, керуючись ст.ст.247 ч.2,263,265,268, 354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.