Справа № 362/6293/17
Провадження № 2/362/728/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
з участю секретаря Шаблій Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 9868,60 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн. В обґрунтуванні позову зазначив, що 01.09.2016 року між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АІ/9911904, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.р.н. АІ 6183 ВА, період дії з 05.09.2016 до 04.09.2017.
При розрахунку розміру страхового платежу за полісом № АІ/9911904 від 01.09.2016 року було враховано положення п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої розмір страхового відшкодування було зменшено на 50 відсотків. Умови п. 13.2 ст. 13 Закону передбачають виключно особисте використання забезпеченого транспортного засобу особою, що має право на пільги, але на момент ДТП транспортний засіб експлуатувався іншою особою. Представник позивача в позові зазначає, що відповідно до п. 13.2 ст. 13, ст. 38-1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача компенсувати 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що дорівнює 9868,60 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не зявився, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, заяв чи клопотань до суду не подав.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе, розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до правил ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Крім того, враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права і інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до вимог п. 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Підтвердженням суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.
Правова позиція з вказаного питання викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. № 3-50гс15 у справі № 910/7163/14, яка в силу статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватись судами при застосуванні вказаних правових норм.
Верховний Суд України виклав свою правову позицію у постанові від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 та зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У раз задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд : вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в нату (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодуваї завдані збитки у повному обсязі.
Як встановлено судом, 14.01.2016 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АІ/9911904, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ВАЗ 2107», д.р.н. АІ 6183 ВА, період дії з 05.09.2016 до 04.09.2017 (а.с. 12).
25.04.2017 р. ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату матеріального збитку (а.с. 8).
Постановою Голосіївського районного суду м Києва у справі № 752/505/60/17 від 20.04.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 23.02.2017 року о 13:45 в м. Київ, вул. Байкова, а саме відповідач керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д.р.н. АІ 6183 ВА, при повороті ліворуч не був уважний, не забезпечив безпеки маневру, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Сузукі», д.р.н. АА 6747 ЕН, що призвело до пошкоджень транспортних засобів (а.с. 11).
Відповідно до частини четвертої ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, суд прийшов до висновку,що ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тому з нього на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» слід стягнути в порядку регресу виплачене відшкодування у розмірі 9868,60 грн.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 1600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу- задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 02.01.2019 р.

Суддя Л.М.Кравченко