Справа № 296/4928/17
УХВАЛА

"13" грудня 2018 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири,

встановив:

7 листопада 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась представник ОСОБА_3 із вказаною заявою, в якій просить скасувати заочне рішення суду від 25 січня 2018 року, що ухвалене у справі № 296/4928/17 2/296/444/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Копію зазначеного рішення представник відповідача отримала 29 жовтня 2018 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що рішення було прийняте без участі її довірителя, що не дало йому можливості надати докази на свою користь. ОСОБА_3 не прибув у судове засідання, оскільки мав на це поважні причини, що унеможливило надати заперечення проти позову ОСОБА_2 та докази, які спростовують позовні вимоги останньої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала з викладених у ній підстав.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що представник відповідача не надав доказів на підтвердження своїх посилань.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для наявності підстав скасування заочного рішення необхідна сукупність обставин, передбачених статтею 28 ЦПК України.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач не був повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки постійно проживає поза межами України і був позбавлений можливості брати участь у розгляді вказаної справи, що унеможливило надати заперечення проти позову ОСОБА_2 та докази, які спростовують позовні вимоги останньої.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4.XI.1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника ( справи " Федіна проти України " від 02 вересня 2010 року, " Смірнова проти України " від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції " від 05 лютого 2004 року та інші).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд скасовує заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши всі наявні докази надані заявником, суд приходить до висновку, що до заяви не надано жодного доказу на які він посилається та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому відсутні підстави визначені у ст. 280 ЦПК України для перегляду заочного рішення.

За таких обставин, підстав для перегляду заочного рішення судом не встановлено, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.288 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Сингаївський