Справа №442/3409/18
Провадження №2/442/1441/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

28 вересня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом, у якому просить на підставі ст. 27 ЗУ „Про страхування, ст.ст. 11, 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України стягнути з відповідача на її користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 49 286 грн 05 к.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн 80 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 140 грн 74 к. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.03.2016 між ПрАТ „Страхова компанія „Вусо та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01, предметом якого були майнові інтереси ОСОБА_3, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом „Chery Beat д. н. з. АА 3053 МВ. У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ „СК „ВУСО взяло на себе зобовязання разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Вказує, що 09.05.2016 у Київській області на трасі Київ-Обухів мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу „Chery Beat було завдано механічні ушкоджень, а згідно Звіту серія SL № 24461 оцінки колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу „Chery Beat д. н. з. АА 3053 МВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, склала: 122 959 грн 94 к.Зазначає, що виконуючи взяті на себе зобовязання по Договору страхування, на підставі страхового акту № 185-02 від 10.01.2017 ПрАТ „СК „ВУСО виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі: 99 786 грн 05 к. Наголошує, що відповідно до Ухвали Обухівського районного суду Київської області вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_4 дорожнього руху України. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу „Mercedes sprinter, д. н. з. 40132 КА, була застрахована за Полісом АІ/8437151 в ПрАТ „УСК КНЯЖА ВІЕННА ОСОБА_5, то керуючись ст.ст. 6, 9, 22, 29 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування, ПрАТ „СК „ВУСО звернулося до ПрАТ „УСК КНЯЖА ВІЕННА ОСОБА_5 з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ „УСК КНЯЖА ВІЕННА ОСОБА_5 здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ „СК „ВУСО в межах ліміту, передбаченого полісом № АІ/8437151 у розмірі 50 000 грн. Таким чином наголошує, що різниця між фактичним відшкодуванням і страховим відшкодуванням склала 49 786 грн 05 к. Також вказує, що 18.04.2018 між ПрАТ „СК „ВУСО (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування заДоговором добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 15.03.2016. Враховучи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2017 ухвалою Обухівського районного суду Київської області звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 46 КК України, у звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим; постановлено кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000643 від 10.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 804 грн 18 к. за проведення судових експертиз; провадження за цивільним позовом ОСОБА_3 до Свято-Успенської ОСОБА_6, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди закрито.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

ОСОБА_7 з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

ОСОБА_7 огляду колісного транспортного засобу та висновку про оцінку колісного транспортного засобу „Chery Beat д. н. з. АА 3053 МВ серії SL № 24461так, як вартість відновного ремонту ктз перевищує його ринкову вартість, то розмір збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, а саме 132 586 грн 05 к.

ОСОБА_7 скрін-фотографії зобовязуючої пропозиції транспортний засіб „Chery Beat д. н. з. АА 3053 МВ продано за 18 300 грн.

ОСОБА_7 страхового акту № 185-02 до Договору страхування наземного транспорту № 2-01 від 15.03.2016 ПрАТ „СК „ВУСО сплачено ОСОБА_3 суму страхового відшкодування 99 786 грн 05 к.(платіжне доручення № 391 від 10.01.2017).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

ОСОБА_7 зі статтею 29 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 1.7 ст. 1 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено, що забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Підпунктом „а підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертаючись з даним позовом до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позивач заявив до стягнення з відповідача 49 286,05 грн в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови:

1. ОСОБА_4 регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобовязання перед потерпілим.

2. Регрес має місце після припиненні зобовязання з відшкодування шкоди.

ОСОБА_4 відносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації (перехід до страховика, який виплатив страхувальнику компенсацію за завдану шкоду, права вимоги до винної особи. При чому такий перехід права вимоги заміна кредитора у зобовязанні відбувається на підставі закону, а не договору) регулюються наступними правовими нормами.

ОСОБА_7 зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобовязанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобовязання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обовязок із відшкодування шкоди не виконала.

Підсумовуючи викладене, можна зробити наступні висновки:

1. Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди.

2. У звязку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування) слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування, регулюються правовідносини між ПрАТ „СК „ВУСО, виплатившому страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_3 на підставі заяви від 11.05.2016, Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 від 15.03.2016 згідно платіжного доручення № 391 від 10.01.2017 отримало право регресу до відповідача ОСОБА_2

Такий же висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15 (№ 910/22731/14).

ОСОБА_7 договору про відступлення права вимоги № 18/04/2018 від 18.04.2018 ПрАТ „СК „ВУСО передає (відступає) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 права вимоги ПрАТ „СК „ВУСО за укладеними Договорами страхування та сплачує ПрАТ „СК „ВУСО за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору, серед яких згідно додатку № 1 до вказаного договору є і право вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 49 286, 05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, згідно регресної вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 185-02 вбачається, що остання звернулася з такою до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 49 286, 05 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 у добровільному порядку затрати по виплаті страхового відшкодування не відшкодував.

Таким чином, суд приходить до висновків, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має всі законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

ОСОБА_7 п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати тна професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, повязані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України гарантовано свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та його представником адвокатом ОСОБА_8 укладено Договір про надання правової допомоги № 002 від 29.03.2018, який діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Представник позивача є фахівцем у галузі права, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2161 від 19.07.2010.

ОСОБА_7 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової допомоги № 002 від 29.03.2018 від 28.09.2018, квитанцією до прибуткового касового ордера № 002/29/03 від 23.05.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 002/29/03 від 28.09.2018 позивачем сплачено на задану правничу допомогу грошові кошти у загальному розмірі 9 140 грн 74 к.

Таким чином, суд вважає, що надання правничої допомоги, її межі, обсяги і вартість підтверджені належними і допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн 80 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 140 грн 74 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 49 286 (сорок девять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 05 к.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 140 (девять тисяч сто сорок) грн 74 к.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 57001, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 82100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4.

Суддя Ю.С. Кучаковський