справа №619/404/18
провадження №2/619/1256/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Кононихіної Н. Ю.

за участю секретаря судового засідання Мєщан І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі

цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», -

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

30.01.2018 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 23012,30 грн.

Відповідно до підписаної заяви №б/н від 25.01.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення та ініціативою банку.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

При укладанні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік що підтверджується п. 2.2.2.12.6 договору.

Одночасно згідно з п. 2.1.1.12.2.1 договору у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Крім того, відповідач зобов'язаний, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 09.01.2018 наявна заборгованість у розмірі 23012,30 грн., яка складається з наступного: -1569,55 грн. - тіло кредиту; -381,55 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; -19489,19 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -1072,01 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.11 договору передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тому представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 надали відзив на позов, де категорично заперечували позовні вимоги.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 15.02.2018 року було відкрите спрощене провадження у справі з призначенням відкритого судового засідання для розгляду справи по суті на 15 березня 2018 року, а також запропоновано у п'ятнадцятиденний строк з моменту одержання ухвали подати до суду відзив на позов, а також свої заперечення, в яких викласти свої пояснення, аргументи, міркування щодо наведених позивачем доводів.

Заочним рішенням Дергачівського райсуду Харківської області від 15.03.2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості» був задоволений у повному обсязі.

12.06.2018 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення по тим підставам, що він не отримував повісток про виклик до судового засідання, не підтверджує свій розпис на поштовому повідомленні, яке є у справі. Позивач також не користувався картковим рахунком «ПРИВАТБАНКУ» у вигляді встановленого кредитного вимиту, т.я. через декілька днів після отримання картки повернув її до Банку. Позивач не користувався карткою і у період 2011-2013 років, т.я. був відсутній за місцем свого проживання в Україні. Крім того, перша і єдина сума ліміту, яка була одержана на картковий рахунок складала 2000 грн, а не 3200 грн, як це вказано у позові. У 2014 році на спірний картковий рахунок безвісна особа перевела кошти для погашення кредитної заборгованості. Але навіть з цього моменту пройшов строк позовної давності для звернення Банка у суд. Тому після з'ясування всіх обставин справи необхідно відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». За фактом підробки документів у спірному договорі кредиту ОСОБА_2 звернувся до органів національної поліції.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 27 червня 2018 року було скасоване заочне рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 15.03.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості», справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання 09 серпня 2018 року.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 09 серпня 2018 року підготовче провадження було закрите та цивільна справа призначена до розгляду позову по суті.

У судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не з'явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому представник зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд розглядає справу на тих доказах, які наявні у справі, у відсутності представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, просили слухати справу у їх відсутності, надали відзив про категоричне невизнання позову.

Фактичні обставини справи, встановлені у судовому засіданні.

В підписаній ОСОБА_2 заяві №б/н від 25.01.2011р., на яку як доказ отримання грошових коштів вказує представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», міститься інформація про бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «УНІВЕРСАЛЬНАЯ/ GOLD в сумі 2000 грн.

Згідно детальної виписки, отриманої 10 травня 2018 року за допомогою електронного сервісу ПАТ КБ «ПриватБанк» - «Перевірка документів» за кодом № T21RH0L4BHAE6MA7 25 січня 2011 року по картці/рахунку НОМЕР_2 встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн.

Через декілька днів відповідач звернувся до Дергачівського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою погашення взятого кредитного зобов'язання. Відповідач сплатив до каси відділення в рахунок погашення боргу 1900 грн. (тисяча дев'ятсот гривень 00 копійок) та повернув карту працівнику банку разом з пін-кодом, який отримував в комплекті з карткою.

Таким чином, твердження представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про отримання відповідачем кредиту у розмірі 3200 грн. є безпідставним, необґрунтованим.

При аналізі детальної виписки відповідачем встановлено факти подальшого користування карткою вже після повернення останньої ним. Дані факти категорично відповідачем заперечуються, з приводу чого він звернувся до органів поліції, відомості про скоєння злочину відносно відповідача внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за ч.1 ст. 190 КК України від 18 серпня 2018 за фактом незаконного використання кредитної картки зареєстрованої на ім'я відповідача, через що і утворився борг року, при цьому в моменти здійснення операцій по картці в 2013-2014 році відповідач перебував за кордоном. А в 2015 році перебував в Луганській області. На підтвердження вказаного «31» липня 2018 року було подано запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про надання інформації з приводу перетину відповідачем кордону у згаданий час.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову з наступних мотивів.

В позовній заяві Позивач вказує: «Заявкою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій Формі».

Матеріали справи містять Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms, тобто повного тексту вказаного документу Позивачем надано не було. Слід також зауважити, що сайт, на який посилається Банк не містить ні витягу, ні повного тексту Умов та правил надання банківських послуг діючих на момент підписання Заявки, тобто 21 січня 2011 року. Більш того, дати редакцій Умов та правил надання банківських послуг, що містяться на згаданому сайті починаються з 01.04.2012 року.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в справі М 6-16цс15 від 11.03.2015 року, зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача. Таким чином, Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, відповідач був ознайомлений з повним текстом Умов та Правил надання банківських послуг, діючих на момент підписання заявки від 21.01.2011р. та розумів саме останні.

Відсутність його підпису фактично надає можливість Банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені із відповідачем.

Кредитна ж заява являє собою особливу банківську форму заяви на надання позики за встановленою формою у письмовому вигляді, та є лише підставою, щоб почати процедуру видачі кредиту.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач стверджує: « ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту».

Але доказів в рахунок такого твердження Банк не надав.

Враховуючі висновки Вищого Спеціалізованого суду України з'ясуванню підлягають письмові докази банку, якими він доводить обставину виконання порядку видачі кредитних коштів та чи дійсно ці письмові докази засвідчують ту операцію (порядок), який визначений договором кредиту.

Згідно п. 4.1.,4.2.,.4.З.4.4.,4.6.,4.8.,4.10.,5.1.,5.2.,5.3., «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 254 від 18.06.03 (далі Положення), Інструкції про безготівкові розрахунків Україні в національній валюті затверджена Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 (далі Інструкція) та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції від 02.11.2010р. чинній на момент підписання заявки) п. 1.19-1) в разі надання кредиту шляхом безготівкового розрахунку, Позивач повинен був на підтвердження виконання операції надати суду належний меморіальний ордер, який в матеріалах справи відсутній.

Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов, що міститься в матеріалах справи, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг.

При отриманні картки Держатель зобов'язаний підписати Картку в спеціально відведеному місці, (п. 2.1.1.2.10. Витягу з Умов).

Щодо твердження, що розрахунок заборгованості за договором підтверджує ненадання Банку своєчасно грошових коштів для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями - суд вважає не доведеними у повному обсязі , т.я.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом (поняття передбачене п.1.10) або випискою з рахунка боржника, що встановлює заборгованість в розумінні Постанови Правління НБУ від 18.06.2003 року N 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України»

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення).

Таким чином, наданий суду розрахунок заборгованості та виписка з рахунку боржника, яка відсутня в матеріалах справи. не є тотожними документами, а такий документ як розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум.

Позовна вимога, щодо одночасного стягнення пені та штрафів порушує положення ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Верховний Суд України в правовому висновку №347/1910/15-й від 11 жовтня 2017 року вказує, що відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Крім вказаного вище, є підтримання Великою Палатою Верховного Суду України в Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 правового висновку, викладеного раніше в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-16ис15 - «апеляційний суд встановив, що Умови, які визначають позовну давність тривалістю п'ять років, не містять підпису відповідача, а у заяві останнього № DNH4KP40740967 від 3 червня 2006 року не зафіксована домовленість сторін про збільшення позовної давності. Відтак. сторони за взаємною згодою не збільшували позовну давність до п'яти років.

Такий висновок суд обґрунтував посиланням на постанови Верховного Суду України у справах № 6-16ис15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року. Згідно з позицією Верховного Суду України щодо застосування статті 259 ЦК України, висловленою у цих справах, Умови, пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву № DNH4KP40740967 від 3 червня 2006 року, а також те, що Умови містили збільшену позовну давність на момент підписання вказаної заяви, або що у подальшому Умови, зокрема щодо збільшення позовної давності, не змінювались. Крім того, у зазначеній заяві позичальника немає домовленості сторін щодо збільшення позовної давності».

Враховуючи дані детальної виписки, останнє використання грошових коштів по картці відбулося невідомою особою 24.11.2014 року, тобто перебіг строку позовної давності розпочався з 25.11.2014 року. Дата звернення Банком до суду - 30.01.2018 р. Беручи до уваги загальний строк позовної давності в три роки (ст. 257 ЦК) суд вважає, що строки позовної давності Позивачем пропущені, що згідно вказаної вище Постанови Великої Палати Верховного Суду України стосується і додаткової вимоги про стягнення штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 276 ЦК)

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду України у згаданій вище Постанові у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Тому суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі та керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 10,12,13,76-78, 141, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001,м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя Н. Ю. Кононихіна