Справа № 635/5467/18
Провадження № 2-о/635/182/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій, з урахуванням заяви про просила Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27.03.1973 р., є однією і тією ж особою. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, яка народилася 01.01.1949 року за національністю є єврейка. Внести зміни до актового запису № 5 складеного ОСОБА_6 сільрадою від 07.01.1949 року, про народження ОСОБА_7, вказавши в графі «національність» - «єврейка». Внести зміни до актового запису № 5 складеного ОСОБА_6 сільрадою від 07.01.1949 року, про народження ОСОБА_7, вказавши в графі «національність» матері ОСОБА_2 «єврейка».

Свою заяву обгрунтувала наступним. 01.01.1949 року народилась ОСОБА_7 в с. М. Мацевичі Хмельницької області, батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9. 15.01.1967 року вона уклала шлюб з ОСОБА_10. Її мати ОСОБА_11 записана в свідоцтво про народження заявниці зі слів, а тому у різних документах після Великої Вітчизняної Війни вказане різне імя російською «Нюся» або «Анна». Приблизно в 1927 р. мати заявниці ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_12. У подальшому народила заявницю в 1949 р. від ОСОБА_13 В 1963 р. між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Копанівської сільської ради Оріховського району Запорізької області було внесено відповідний актовий запис №9. 27.03.1973 року моя мати ОСОБА_5 померла, про що складено відповідний запис №13 виконавчим комітетом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області. Заявниця зазначила, що її батько, ОСОБА_8 був українцем, а мати ОСОБА_9 - єврейкою, але у актовому записі про народження національність матері зазначена як українка, тому що батьки її матері, тобто її бабуся та дідусь з політичних мотивів приховували свою національну приналежність до єврейського народу, бо на той час боялися політичних репресій та утисків. Але сім'я з боку матері завжди дотримувалася єврейських традицій єврейського народу, святкували свята за звичаями євреїв, привчили і її до цього. Однак, під час соціалістичного режиму відносно євреїв були певні обмеження в соціальних правах, тому вони старалися не афішувати своє походження. На даний час загальнополітична обстановка в Україні змінилась, відродилась національна мова і культура, тому вона бажає відродити своє національне коріння. Але для цього їй необхідно встановити національне коріння та внести відповідні доповнення в актовий запис про її народження. Звернувшись до відповідно органу з проханням внесення змін до актового запису про її народження, а саме: змінити національність матері з «українка» на «єврейка», у вчиненні даних дій їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, оскільки встановлення того факту, що вона за національністю є єврейками необхідно для відродження нашого національного коріння. Тому вона звернулася до суду з даною заявою

У судове засідання заявниця та її представник ОСОБА_14, який діє на підставі ордеру, не зявилися, представник надав суду заяву про слухання справи у їх відсутність, вимоги підтри мав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

27 серпня 2018 року на підставі ч. ч.1,4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Законодавством України, не встановлено виключний перелік юридичних, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом в порядку окремого провадження, а частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» встановлено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

У відповідності до статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

Статтею 1 Рамкової конвенції ОСОБА_15 Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції ОСОБА_15 Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з чим не повинно зашкоджувати такій особі.

Судом встановлено, що заявник народилася у місті Харків 04.06.1968 р. та її батьками були: ОСОБА_16, за національністю українець та ОСОБА_15, за національністю єврейка, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис від 02.07.1968р. за №6018.

01.01.1949 року народилась ОСОБА_7 в с. М. Мацевичі Хмельницької області, про що 07.01.1949 року в книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 РАГС зроблено відповідний запис №5. Згідно свідоцтва про народження батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

15.01.1967 року укладено шлюб з гр. ОСОБА_10, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження проведено відповідний запис №4.

Наведені обставини підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб

Мати заявниці ОСОБА_11 записана в її свідоцтво про народження зі слів, а тому у різних документах після Великої Вітчизняної Війни вказане різне імя російською «Нюся» або «Анна». Як зазначила заявниця, приблизно в 1927 році її мати ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_12. Будь-яких даних про реєстрацію шлюбу не мається. У 1949 році народила її від ОСОБА_13 В 1963 р. між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Копанівської сільської ради Оріховського району Запорізької області було внесено відповідний актовий запис №9, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №5 від 01.06.2017 року.

27.03.1973 року мати заявниці ОСОБА_5 померла, про що складено відповідний запис №13 виконавчим комітетом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області.

Заявниця зазначила, що її батько ОСОБА_8 був українцем, а мати ОСОБА_9 - єврейкою, але у актовому записі про народження національність матері зазначена як українка, тому що батьки її матері, тобто бабуся та дідусь з політичних мотивів приховували свою національну приналежність до єврейського народу, бо на той час боялися політичних репресій та утисків.

Але сім'я з боку матері завжди дотримувалася єврейських традицій єврейського народу, святкували свята за звичаями євреїв, привчили і її до цього. Однак, під час соціалістичного режиму відносно євреїв були певні обмеження в соціальних правах, тому вони старалися не афішувати своє походження.

На даний час загальнополітична обстановка в Україні змінилась, відродилась національна мова і культура, тому вона бажає відродити своє національне коріння. Але для цього їй необхідно встановити національне коріння та внести відповідні доповнення в актовий запис про її народження.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з заявою про внесення змін до актового запису про її народження. Як вбачається із відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області №1599-15.13-05-04-04 від 12.06.2018 року, ОСОБА_1 запропоновано звернутися

Звернувшись до відповідно органу з проханням внесення змін до актового запису про народження, а саме: змінити національність матері з «українка» на «єврейка», у вчиненні даних дій заявниці було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав.

Саме внесення змін в актові записи цивільного стану регулюється положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. №55/18793(далі - Правила).

Згідно пункту 2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене, без рішення суду, як підстави внесення змін до актів цивільного стану, неможливо внести такі зміни, а тому нормативне обмеження компетенції органів реєстрації актів цивільного стану не дає можливості заявнику реалізувати право на вибір національності, передбачене статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», згідно якої громадяни мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Частиною 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що встановлення юридичного факту належності заявника ОСОБА_1 до єврейської національності підтверджується наданими документами та не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27.03.1973 р., є однією і тією ж особою; встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, яка народилася 01.01.1949 року за національністю є єврейка.

Крім цього, з урахуванням положень Правил, для належного реалізації винесеного рішення та можливості в подальшому його реалізації також підлягають задоволенню вимоги заявника про зобовязання органу реєстрації вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10, 43, 49, 76-81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27.03.1973 р., є однією і тією ж особою.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, яка народилася 01.01.1949 року за національністю є єврейка.

Внести зміни до актового запису № 5 складеного ОСОБА_6 сільрадою від 07.01.1949 року, про народження ОСОБА_7, вказавши в графі «національність» - «єврейка».

Внести зміни до актового запису № 5 складеного ОСОБА_6 сільрадою від 07.01.1949 року, про народження ОСОБА_7, вказавши в графі «національність» матері ОСОБА_2 «єврейка».

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Апеляційного суду Харківської області.

На підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 30 серпня 2018 року.

Відомості, що не проголошуються:

заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МК 866196, виданий Московським РВ ХМУУМВСУ в Харківській області 20.08.1998р., зареєстроване та фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, секц.1, кв.1

заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження: м. Мерефа, вул.Дніпровська, 205, .

Повне рішення складено 06 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Назаренко