Справа № 454/2147/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради та виконавчого комітету Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво-,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачів та просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36.6м.кв. та навісу площею 13.3м.кв. по вул. Львівська у м. Великі Мости Сокальського району Львівської області.

Свої вимоги мотивує наступним.

Згідно договору оренди з 2008 року позивач користується земельною ділянкою по вул. Львівська 53а у м. Великі Мости, Сокальського району. В квітні 2008 року він здійснив будівництво нежитлового приміщення (магазину), а після чого у 2011 році було присвоєно вищевказану поштову адресу. Згідно висновку ОП Львівського обласного проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро від збудований обєкт відповідає будівельним нормам і правилам та згідно технічного висновку обстеження будівлі магазину встановлено відповідність вимогам надійності і безпечності експлуатації.

На підставі наведеного та з метою за захистом своїх прав та забезпечення нормальних умов експлуатації і приведення у відповідність документації позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не прибув, однак суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та проситьзадовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надійшла заява міського голови про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії суперечать інтересам інших осіб.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересамсторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Із копії договору оренди землі від 13.05.2014 р. укладеного між Великомостівською міською радою та ОСОБА_1 встановлено, що останній прийняв у строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення на території м. Великі Мости по вул. Львівська 53а, Сокальського району.

Згідно рішення Великомостівської міської ради №177 від 26.04.2018 р. дію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки поновлено на 1 рік з ПП Тучапець.

Дія договору оренди земельної ділянки також неодноразово поновлювалася додатковими угодами, копії яких додано до матеріалів справи.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить витяг з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №702459, копія свідоцтва платника єдиного податку, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №434639.

У 2008 році розпочато будівництво нежитлового приміщення (магазину) на вул. Львівська 53а, в м. Великі Мости, Сокальського району, про що зведено кошторисний розрахунок вартості будівництва, який затверджено ПП ОСОБА_1

14.03.2017 р. у КП ЛОР Червоноградського МБТІ було виготовлено технічний паспорт на магазин, що розташований по вул. Львівська 53а, у м. Великі Мости, Сокальського району.

Згідно з вимогами ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згіднозі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у визначеному порядку передбаченим ч.5 ст. 26 вищевказаного Закону.

Отже, передумовою для виникнення права власності і його визнання, є прийняття нерухомого майна в експлуатацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельнихробіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Підстави набуття права власності, встановлені ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Спеціальною матеріально-правовою нормою, що міститься в частині першій ст.376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визнано самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналогічні положення закріплені у п.4 постанови Пленуму ВищогоСпеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» в якому зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх

інтересів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечитьсуспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво відмовляється

від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Частиною 3 ст.375 ЦК передбачено, що право власника на забудовуздійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно технічного висновку №83, затвердженого ФОП ОСОБА_2, за результатами обстеження магазину по вул. Львівська 53а в м. Великі Мости, Сокальського району, Львівської області вбачається, що будівля магазину відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на житлові будинки підлягає реєстрації у Державному реєстрі.

Згідно ст. 27 Закону однією з підстав реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законноїсили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданніобставини та досліджені докази а також те, що право власності на нерухоме майно набувається тільки за рішенням суду та те, що позивач позбавлений можливості оформити право власності іншим чином, позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 м2 та навісу 13,3 м2 по вул . Львівській , 53а у м. Великі Мости Сокальського району Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук