Справа № 555/1103/18
Номер провадження 2/555/371/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Старовецька Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.1995 року, є батьками чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Однак подружнє життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги, не склалось, через поведінку чоловіка, який неодноразово вчиняв відносно неї фізичне та психологічне насилля, а згодом і вигнав з будинку її та неповнолітніх дітей.

З урахуванням наведеного, просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею.

Крім того, позивач вказує, що з відповідачем на час предявлення позову не досягнуто домовленості з питання матеріального утримання доньок. Відповідач працює за контрактом в ОСОБА_9 та має можливість виконувати свій батьківських обовязок по утримуванню дітей, а тому просить стягувати з ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги повністю та дала пояснення згідно заяви вказавши, що протягом останніх років сімейного життя у них з чоловіком склались неприязні відносини, так як відповідач часто застосовував відносної неї насилля, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Чоловік знайшов іншу фактичну дружину. В судовому засіданні 12.12.2018 року ОСОБА_1 зазначила, що протягом наданого судом строку для примирення стосунки з чоловіком не налагодились, він жодного разу з нею не спілкувався, а використав строк для примирення з метою продажу та приховування спільного майна подружжя. З 25.06.2018 року вона та четверо неповнолітніх дітей проживають окремо, вона винаймає житло. Так як позивач не працює, утримувати дітей їй допомагає старша донька.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 19.09.2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, вказавши, що саме поведінка дружини стала причиною погіршення стосунків у

їх родини, так як вона не дбала належним чином про нього та дітей. Клопотав про надання строку для примирення, так як вважав, що шлюб ще можна зберегти. Позовні вимоги про стягнення аліментів не визнавав, оскільки він забезпечує дітей усім необхідним, а тому відсутні підстави для стягнення аліментів судовим рішенням. Не заперечив щодо того, що часто виїздить до ОСОБА_9, проте робить це з туристичною метою. Про джерела своїх доходів не повідомив, вказавши, що офіційно ніде не працює.

В судовому засіданні 12.12.2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_3 не заперечила проти розірвання шлюбу, вказавши, що відповідач примирення з дружиною не досяг, вимоги про стягнення аліментів визнала частково у розмірі 1 000 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 19.09.2018 року провадження у справі було зупинено у звязку із наданням подружжю строку для примирення тривалістю два місці.

21.11.2018 року провадження у справі було поновлено.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЕГ №271624 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.1995 року.

Сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №100258), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №055865), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №162798), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №099752).

Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що протягом наданого судом строку для примирення подружжя стосунків не налагодило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про залишення на проживання і виховання з нею дочок ОСОБА_10 та ОСОБА_11, то вона не підлягає до задоволення, так як згідно положень ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати дочок, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України).

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_4, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положення ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що відповідач ОСОБА_4, який є її батьком, неодноразово надавав грошові кошти на утримання сім»ї.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що відповідач, який є його рідним братом, завжди піклувався про свою сімю та надавав грошові кошти на її утримання, так зокрема у листопаді минулого року відповідач передав йому грошові кошти для сімї під час перебування за кордоном.

Судом встановлено, що із позивачем проживає четверо неповнолітніх дітей, дана обставина не заперечується відповідачем; позивач з дітьми мешкає у орендованому житлі, ОСОБА_1 не працює.

Відповідач ОСОБА_4 є особою працездатного віку, будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоровя суду не надав, інших утриманців немає, особа вказала, що офіційно не працює, проте не повідомила про свої доходи, хоча свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_1 підтвердили суду ту обставину, що відповідач за кордоном отримував дохід та передавав позивачу грошові кошти.

Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги вік дітей та їх потреби, матеріальне становище одержувача та платника аліментів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., на дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265, 430, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителькою с.Михалин Березнівського району Рівненської області, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителем ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований 26.10.1995 року Липненською сільською радою Ківерцівського району, актовий запис №10, розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, - залишити проживати з матірю.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволені решти вимог відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_14