Провадження № 2/161/3422/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 жовтня 2018 року Луцький міськрайоний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пушкарчук В.П., з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. Також вказала на те, що відповідач є батьком дитини. Чоловік проживає окремо від дружини та сина. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дитину належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 203 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Судом встановлено, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_2, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ№008621 (а.с. 5) Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалася, а збереження сімї є неможливим. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання сина, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та 704,80 грн. судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись т. 2, 4, 12, 13, 19, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 80, 84, 110, 111, 112, 115, 180, 182, 191 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Коровицька) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис №203 розірвати. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави в 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7