Справа № 450/2114/18 Провадження № 2/450/1460/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач 05.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 249, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2010 року помер його батько ОСОБА_3 до складу спадкової маси після смерті якого увійшло вказане вище будинковолодіння.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_1 не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом почергово.

Він до дня смерті батька проживав разом з ним, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак не взмозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. З цих підстав просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, зазначив що на момент смерті батька постійно проживав за адресою своєї дружини в с. Семенівка, по вул. Шевченка, 5/1.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 443069 від 02.08.1986 року та серії ІІІ-СГ № 258012 від 17.05.1980 року, ОСОБА_2 народився 23.07.1986 року, ОСОБА_1, народився 24.04.1980 року, їхніми батьками значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Судом встановлено, що 29.06.2010 року помер їх батько ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ№ 218498 від 01.07.2010 року.

ОСОБА_1 своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Дружина спадкодавця - ОСОБА_4, померла 13.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №182646 від 21.07.2009 року.

Єдиними спадкоємцями майна ОСОБА_1 є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З довідки № 600 від 02.07.2018 року, яка видана Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області слідує, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ОСОБА_1 на день його смерті були зареєстрованими його сини: ОСОБА_1, та ОСОБА_2, який був зареєстрований але не проживав за даною адресою.

З довідки Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 599 від 02.07.2018 року слідує, що згідно погосподарських книг сільської ради будинковолодіння в с. Семенівка по вул. Шевченка, 249, Пустомитівського району Львівської області рахується за ОСОБА_3.

З технічного паспорту на житловий будинок № 249 по вул. Шевченка, у с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області, складеного 14.11.2012 року на імя ОСОБА_3 слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1980 році житловий будинок загальною площею 93,0 кв.м, житловою 65,2 кв.м, допоміжною 20,6 кв.м., площа приміщень загального користування 7,2 кв.м, який складається з А-1 житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, а саме: Пд (А-1) - підвал, а -1- тамбур, а- східці, Б гараж, В вбиральня, №1 ворота.

Як розяснено у пункті 3.1. Інформаційного листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 проживав у житловому будинку № 249, по вул. по вул. Шевченка у с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області, та являвся власником вказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими спорудами, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно.

Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого ОСОБА_1, який прийняв в порядку спадкування належний померлому житловий будинок тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке.

Відповідач у справі - ОСОБА_5, син померлого, який входить в число спадкоємців першої черги за законом, спадщини після смерті батька не прийняв, та відмовився від такої на користь позивача, про що подав відповідну заяву, а сама по собі реєстрація його місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 200, б247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 29.06.2010 року, право власності на будинковолодіння № 249, по вул. Шевченка в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 93,0 кв.м, житловою 65,2 кв.м, допоміжною 20,6 кв.м., площа приміщень загального користування 7,2 кв.м, яке складається з: А-1 житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, а саме: Пд (А-1) - підвал, а -1- тамбур, а- східці, Б гараж, В вбиральня, №1 ворота.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_6