РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/736/18

Провадження № 2/700/448/18

09 жовтня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Добриднюк Н.О.

при секретарі Бондарчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/736/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дашуківські Бентоніти» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та стягнення вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дашуківські Бентоніти» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованість по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та стягнення вихідної допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він працював у ПАТ «Дашуківські бентоніти» з 19.01.2018 року по 31.07.2018 року. Був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. На день його звільнення відповідачем нараховано, але не виплачена йому заробітна плата разом з індексацією на заробітну плату за липень у сумі 13953 грн. 19 коп.. Також при звільненні йому не виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 13 днів, з урахуванням індексації що становить 2427 грн. 40 коп. Відмову виплатити йому усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів.

Вважає дії відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КзПП України.

Крім того, відповідно до вимог ст..34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому ч.5 ст.95 КзПП України, якою передбачено виплату заробітної плати з урахуванням індексації (інфляції).

Відповідно до здійснених ним розрахунків заборгованості, сума компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 5746 грн. , а разом з урахуванням індексу інфляції за період часу з 31.07.2018 по 18.09.2018 становить 6550 грн. 44 коп.

Крім того, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином, він має право на отримання вихідної допомоги у розмірі 11169 грн.

Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 13431 грн. 97 коп. , індексацію на заробітну плату за липень у розмірі 521 грн. 22 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 6550 грн., 44 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку з урахуванням індексації в сумі 2427 грн. 40 коп. та вихідну допомогу в розмірі 11169 грн., всього на загальну суму 34100 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник ПАТ «Дашуківські бентоніти» в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами шодо стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Враховуючи, що станом на час подачі позовної заяви до суду в позивача були відсутні необхідні для розгляду справи докази, суд визнав за необхідне розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 19 січня 2018 р. по 31 липня 2018 р. працював у ПАТ «Дашуківські бентоніти».

Наказом заступника голови правління підприємства від 31.07.2018 р. позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що після його звільнення до теперішнього часу з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, не виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Відповідач в своїй заяві про визнання позовної заяви підтвердив даний факт.

Таким чином, при звільненні позивача і до теперішнього часу з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 3 статті 15 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 47 ч.1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З розрахункового листа та розрахунку позивача вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивача станом на день його звільнення разом з індексацією на аробітну плату за місяць липень становить 13953 грн. 19 коп.

Крім того, відповідно до ст.ст.74, 79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно ст..24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Згідно розрахунку оплати відпусток, компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки позивача з урахуванням індексації складає 2427грн. 40 коп.

На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні.

Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, що враховано позивачем у наданому ним розрахунку, тому даний розрахунок суд визнає вірним.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 169 грн.

Кількість днів прострочення остаточного розрахунку з 31.07.2018 року по 18.09.2018 року (день подачі заяви до суду) складає 34 робочих днів.

Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 5746 грн. (169х34), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст..34 Закону України «Про оплату Праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому ч.5 ст.95 КзПП України, якою передбачено виплату заробітної плати з урахуванням індексації (інфляції).

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановленоЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Ст.1 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Індекс інфляції нараховується у розмірі 14 відсотків на суму компенсації і становить 6550 грн.44 коп.

Оскільки такий розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог ст.3 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"та з урахуванням індексів інфляції в період невиплати заробітної плати, він приймається судом до уваги при вирішенні спору.

Що ж стосується вимоги позивача, стягнення з відповідача вихідної допомоги в сумі 11169 грн., ця вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39 цього Кодексу) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Як в матеріалах справи, так і самій позовній заяві позивачем не наведено жодних відомостей щодо порушення відповідачем норм трудового законодавства. За таких обставин вимога позивача щодо стягнення вихідної допомоги не підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що вимоги позивача повністю підтверджуються матеріалами справи, представником відповідача позов визнаний повністю, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.36, 47, 74, 79, 115-117 КЗпП України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 141,161, 259-260, 264 -266, 269 ЦПК України, ст.ст.15, 34 Закону України «Про оплату праці», ст..24 ЗУ «Про відпустки», суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дашуківські Бентоніти» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованість по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та стягнення вихідної допомоги - задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «Дашуківські бентоніти» (місце знаходження:с. Дашуківка Лисянського району Черкаської області, , ІПН:89) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату разом з індексацією на заробітну плату за місяць липень в сумі 13953 грн. 19 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 6550 грн. 44 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку з урахуванням індексації в сумі 2427 грн. 40 коп., всього 22931 грн.03 коп. (двадцять дві тисячі дев'ятсот тридцять одну гривню три копійки).

Стягнути з ПАТ «Дашуківські бентоніти» на користь держави судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча -