РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

06 вересня 2018 року Справа № 561/630/18

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі судового засідання Расевич Г. І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 з вимогою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 17 липня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 33 176,05 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 125 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, а також витрати зі сплати судового збору та витрати понесені ним на сплату професійної правничої допомоги розміром 5000,00 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позовних вимог позивач зазначає, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року у справі № 561/261/18 відповідача по справі визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю два роки.

За змістом постановленого вироку, який набрав законної сили 21 травня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину та обвинувачувався в тому, що 19 листопада 2017 року близько 01 год. 30 хв. перебуваючи у приміщенні кафе "Забава", що за адресою вул. Центральна, 11 с. Серники, Зарічненського району Рівненської області під час конфлікту з ОСОБА_3 умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки у праву скроневу частину голови останнього в результаті чого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепу через піраміду правої скроневої кістки, багатоуламкового вдавленого перелому правої скроневої кістки, забою - розможження головного мозку середнього ступеня, епідуральних нашарувань правої скроневої ділянки, гематотимнануму справа, забою м'яких тканин голови та обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на момент їх заподіяння.

Заподіяні позивачеві тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент їх заподіяння.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав майнової шкоди у розмірі 38 176,05 гривень, оскільки був вимушений нести витрати на лікування. Розмір шкоди підтверджується доданими до позовної заяви фіскальними чеками на купівлю ліків та лікарських препаратів. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача ці витрати з урахуванням того, що він добровільно сплатив частину відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень, заявлена позивачем сума до стягнення складає 33 176,05 гривень.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, розмір якої оцінює у 125 000,00 гривень. Підстави та розмір моральної шкоди обґрунтовуються виходячи з втрат немайнового характеру, яких зазнав позивач, а саме: фізичного болю та страждань, яких він зазнав і продовжує зазнавати у зв'язку із ушкодженням здоров'я (зокрема у момент нанесення йому удару відповідачем голову та подальшого фізичного болю та страждань, пов'язаних із отриманими тілесними ушкодженнями), душевних страждань. яких зазнав і продовжує зазнавати позивач у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, зокрема через неможливість вести звичний йому активний спосіб життя, займатись спортом, працювати. Необхідністю продовжувати лікування та неможливістю повної реабілітації, що виключає можливість повернення здоров'я до попереднього стану, встановленням ІІІ групи інвалідності.

Позивач у судове засідання не з'явився та був представлений предстравником - адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру та згідно Договору про надання правничої допомоги від 13 липня 2018 року.

У позовній заяві позивачем та під час підготовчого судового засідання представником позивача подано клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які можуть підтвердити підставність для стягнення моральної шкоди. Вказане клопотання судом задоволене у підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив позов задоволити. Додатково зазначив, що оскільки відповідачем добровільно сплачено на користь позивача суму 3 000,00 гривень та на цю суму ціна позову повинна зменшитись.

Відповідач у судове засідання з'явився. У судовому засіданні позовні вимоги визнав у частині відшкодування матеріальної шкоди. У підтвердження саткового відшкодування витрат позивача долучив до матеріалів справи фіскальний чек РД ПАТ "Укрпошта" від 02 травня 2018 року про переказ коштів позивачеві на суму 3 045,00 гривень ( в т. ч. комісія 45,00 гривень) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та фіскальний чек на суму 5 058,00 гривень ( в т. ч комісія 58,00 гривень) у рахунок часткового відшкодування матеріальної шкоди та пояснив, що вказані кошти сплатив позивачеві у компенсацію його витрат на лікування. Щодо відшкодування моральної шкоди відповідач заперечив, зазначивши, що на його думку поведінку позивача після 19 листопада 2017 року не змінилась він веде звичний спосіб життя і відповідно підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі, який просить позивач немає.

Свідок ОСОБА_5, сестра позивача у судовому засіданні вказала, що після 19 листопада 2017 року її брат був вимушений лікуватись у медичних закладах з приводу отриманої травми, його характер змінився, він потерпав від головного болю безпосередньо після отриманої травми так і після отриманого лікування. Вимушений змінити звичний спосіб життя через втомлюваність, головні болі. Також вказала, що її брат вимушений відмовитись від звичних справ, керування транспортним засобом впродовж тривалого часу, оскільки після отриманої травми швидко втомлюється та вимушений проходити тривалі реабілітаційні процедури.

Свідок ОСОБА_4, мати позивача у судовому засіданні підтвердила, що характер її сина після отриманої травми різко змінився, він став забувати короткотривалі події, став дратівливим, оскільки не маже вести звичний йому до цього спосіб життя. Не здатен керувати транспортним засобом упродовж тривалого часу, оскільки швидко втомлюється, а це раніше було його улюбленою справою.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача дослідивши письмові докази по справі, заслухавши покази свідків приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України і йому призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.

За цим вироком який набрав законної сили 21 травня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину та обвинувачувався в тому, що 19 листопада 2017 року близько 01 год. 30 хв. перебуваючи у приміщенні кафе "Забава", що за адресою вул. Центральна, 11 с. Серники, Зарічненського району Рівненської області під час конфлікту з ОСОБА_3 умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки у праву скроневу частину голови останнього в результаті чого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепу через піраміду правої скроневої кістки, багатоуламкового вдавленого перелому правої скроневої кістки, забою - розможження головного мозку середнього ступеня, епідуральних нашарувань правої скроневої ділянки, гематотимнануму справа, забою м'яких тканин голови та обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на момент їх заподіяння.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач з 20 листопада 2017 року по 06 грудня 2017 року згідно виписки з амбулаторної картки № 4405 перебував на стаціонарному лікуванні у Рівненській центральній міській лікарні з діагнозом Перелом склепіння та основи черепа через піраміду скроневої кістки. забій розмноження головного мозку середнього ступеня, епідуральні нашарування правої скроневої ділянки, гематотимпанум справа, забій м'яких тканин голови та обличчя. Вказані тілесні ушкодження заподіяні у результаті вчинення відповідачем злочину 19 листопада 2017 року та з цього часу позивач постійно потребував лікування, що потребувало матеріальних затрат.

Необхідність лікування ОСОБА_3 підтверджується даними Медичної картки амбулаторного хворого, епікризом № 22136 Рівненської центральної міської лікарні, яким підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 20 листопада 2017 року по 06 грудня 2017 року, епікризом № 4910 КЗ "Зарічненська центральна районна лікарня" згідно якого позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у цьому закладі з 11 грудня 2017 року по 20 грудня 2017 року, епікризом № 205 КЗ "Зарічненська центральна районна лікарня", яким підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні у цьому закладі з 12 січня 2018 року по 22 січня 2018 року, епікризом № 2144 Рівненської центральної міської лікарні, яким підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 31 січня 2018 року по 08 лютого 2018 року. Випискою - направленням з медичної картки амбулаторного хворого КЗ "Зарічненська ЦРЛ" від 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 направлено на проходження МСЕК. Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0948352 підтверджено встановлення ОСОБА_3 третьої групи інвалідності з 29 березня 2018 року довічно на підставі акту огляду МСЕК № 78.

Вказані обставини об'єктивно зумовлювали необхідність здійснення позивачем витрат на лікування, оперативне втручання та реабілітацію. У підтвердження понесених витрат позивачем надано товарні чеки, фіскальні чеки на придбання ліків, лікарських препаратів, набору для краніопластики черепа, а також витрат на проведення оперативного втручання на загальну суму 38 176,05 гривень, як це зазначено у позовній заяві. З урахуванням того, що відповідачем до судового розгляду добровільно сплачено у відшкодування матеріальної шкоди 8 000,00 гривень, сума яку необхідно стягнути за рішенням суду складає 30 176, 05 гривень. Вказані витрати судом визнані обґрунтованими та такими, що перебувають у причинному зв'язку із фактом заподіяння шкоди здоров'ю потерпілого ОСОБА_3, оскільки співвідносяться із призначеним йому лікуванням та понесені у період його лікування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є злочином проти здоров'я особи.

Конституція України визначає життя і здоров'я людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, фізичному болю, погіршенні його здібностей, що негативно вплинуло на його психоемоційний стан та трудову діяльність, та в тривалому невідшкодуванні відповідачем-позивачу матеріальної шкоди, суд вважає доведеним. Судом враховано, що позивачеві встановлено інвалідність третьої групи з 29 березня 2018 року довічно, що об'єктивно вимагатиме від нього необхідності зміни способу життя, звичних справ у майбутньому, тривалої реабілітації згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 495 від 03 квітня 2018 року. Також судом враховано, що позивачеві у майбутньому за лікарським висновком протипоказана робота з фізичним навантаженням, що суттєво обмежує можливість працевлаштування, що також спричиняє моральні страждання. У судовому засіданні підтверджено показами свідків, що позивач після отриманої травми відчував сильний головний біль, зокрема по дорозі до лікарні у м. Рівне, та страждання пов'язані з цим, що відповідно до ст. п. 1 ч. 2 ст. 23 є підставою для відшкодування моральної шкоди. Судом взято до уваги що на даний час позивач вимушений змінити спосіб свого життя оскільки повинен проходити тривалі реабілітаційні процедури.

За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір моральної шкоди, визначений позивачем 125 000,00 грн., суд вважає дещо завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, а тому вважає за необхідне визначити суму грошового відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 75 000,00 гривень що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 30 176,05 гривень та моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити.

Згідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 125 грн. 00 коп. (75 000 грн. 00 коп. х 1 875 грн. 00 коп. /125 000 грн. 00 коп.) судових витрат сплачених позивачем за вимогу про відшкодування моральної шкоди

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідач слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 гривень за вимогу про стягнення майнової шкоди.

Вирішуючи клопотання представника позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на надання правничої допомоги, судом враховано, що згідно п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат;

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання АДРЕСА_2) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 30 176,05 (тридцять тисяч сто сімдесят шість) гривень 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 (сімдесят п'ять тисяч) гривень 00 коп. завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення .

В задоволенні інших позовних вимог позивача - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1 125 (одна тисяча сто двадцять п'ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Надати позивачеві чи його представнику докази понесених судових витрат на правничу допомогу до 11 вересня 2018 року та призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати в частині витрат на надання правничої допомоги на 16 год. 30 хв. 12 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 вересня 2018 року.

Суддя А. В. Дідик