Номер провадження: 22-ц/785/5002/18
Номер справи місцевого суду: 520/615/16-ц
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Київськогого районного суду м.Одеси від 01 березня 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SAMDN7654 від 21.12.2006 року в сумі 258 428, 05 гривень вилучено у відповідача ОСОБА_4 для передачі в заклад ПАТ КБ «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код. ):

- предмет застави - автомобіль BYD, модель FLYER, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4;

- комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля BYD, модель FLYER, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль BYD, модель FLYER, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код. ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким особам з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 876, 42 гривень.

Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а отже, набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 273 ЦПК України.

15 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про зміну способу викання рішення суду, в якій просить встановити наступний спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2016 року: стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі - 258 428,05 грн., яка складається з наступного: 33 887,22 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 60 016,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 164 524,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Інші положення рішення районного суду залишити без змін. Видати виконавчі листи.

Свої вимоги мотивує тим, що на даний момент ПАТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості виконати зазначене рішення, у зв'язку з відсутністю необхідних документів для реалізації предмета застави, а також відсутністю попиту покупців.

Сторони по справі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Київськогого районного суду м.Одеси від 01 березня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, неодноразово та завчасно. Відповідачу ОСОБА_4, відповідно до ст. 128 ЦПК України, судову кореспонденцію, в тому числі й судові повістки було надіслано на адресу його реєстрації, а саме АДРЕСА_1, однак уся кореспонденція, що була надіслана судом поверталась до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_4 був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, неотримання ним судових повісток є зловживанням наданими правами, враховуючи ті обставини, що відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання йому неодноразово направлялись судові повістки належним чином у відповідності до чинного процесуального законодавства. Колегія суддів враховує, що відповідач повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї справи, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд апеляційної скарги в Інтернеті - мережі на офіційній сторінці апеляційного суду Одеської області.

Тому, слід визнати, що відповідач ОСОБА_4 самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та не з'явився в судові засідання до апеляційного суду Одеської області з неповажних причин.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26.09.2018 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання рішення суду можлива лише при умові збереження суті самого рішення, а також вимог заявника. При цьому, зміна способу виконання рішення в порядку, визначеному в заяві ПАТ КБ «ПриватБанк», призведе до фактичної зміни його змісту, що є недопустимим при вирішенні даного питання.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28.03.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SAMDN7654 від 21.12.2006 року в сумі 258 428, 05 гривень звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль BYD, модель FLYER, рік випуску 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким особам з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 876, 42 гривень.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об'єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа №6-2427цс15).

Також колегія суддів зазначає, що зміна способу виконання рішення та відстрочка виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять неможливим його виконання.

Перелік обставин, що можуть викликати зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Категорія «обставин, що ускладнюють виконання рішення» має оціночний характер віднесення тих чи інших обставин залежить від судового розсуду, а також від надання доказів, що доводять наявність подібних обставин.

Обґрунтовуючи подану заяву, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що позбавлене можливості виконання зазначеного рішення суду, оскільки відсутні необхідні документи для реалізації предмета іпотеки, відсутній попит покупців, що необхідно для проведення реалізації предмета іпотеки на підставі рішення суду. Вказані факти роблять неможливим виконання рішення суду визначеним способом виконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У заяві про зміну способу виконання рішення суду позивач не навів та в подальшому не довів суду, що в порядку виконавчого провадження неможливо виконати рішення суду в раніше встановлений порядок і спосіб.

Відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави чи відсутність купівельного попиту не можуть бути підставою для зміни суті рішення суду, оскільки такі доводи не впливають на можливість стягувача вжити усіх необхідних заходів для виконання цього рішення, яке набрало законної сили.

Разом з тим, суд зауважує, що заява стягувача про зміну способу виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з причини відсутності необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, попиту покупців, тощо є зміною способу захисту порушеного права, однак не є зміною способу виконання рішення суду.

Оскільки, викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з чинним законодавством є недопустимим, тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, ухвалу Київськогого районного суду м.Одеси від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 26 вересня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік