2/621/981/18
іменем України

17 серпня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді- Бібіка О.В.
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши в порядку спрощеногоо позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житлом, -
19.06.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 з наступними вимогами: позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням: будинокм № 39 по вул. Слобожанській в с. Лиман Зміївського району Харківської області.
В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником будинку за адресою: с. Лиман Зміївського району Харківської області, вул. Слобожанська, 39. Крім неї, у будинку значаться зареєстрованим відповідач, який з серпня 2016 за місцем реєстрації не проживає, спільне господарство не ведуть. Реєстрація відповідача перешкоджає в оформленні субсидії на оплату житлово - комунальних послуг.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.06.2018 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.07.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженн.
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та не наполягає на фіксуванні судового засідання технічними засобами.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до копії договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_2 належить на праві власності будинок № 39 по вул. Леніна (нині Слобожанська) в с. Лиман Зміївського району Харківської області (а.с. 8-10)
У вказаному будинку значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, що підтверджується даними з будинкової книги (а.с. 11-12)
З довідки - підтвердженням № 90 від 03.08.2017, складеної депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з серпня 2016 за вказаною адресою не проживає (а.с. 13)
Згідно акту обстеження № 55 від 10.06.2018, складеного депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5, ОСОБА_3 дійсно значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з серпня 2016 за вказаною адресою не проживає, місце перебування не відоме (а.с. 14)
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Частиною 1 статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, який не є членом сім"ї позивача.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку не проживає понад один рік, на встановлені правовідносини поширюються норми статтей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Позивачем надані докази того, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня Леніна), але понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власниками житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням.
З погляду на вищевикладені обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 12, 81, 247, 263-265, 274-279, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: с. Лиман Зміївського району Харківської області, вул. Слобожанська, 39) про позбавлення права користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком за адресою: с. Лиман Зміївського району Харківської області, вул. Слобожанська (колишня Леніна), 39.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 17.08.2018 року.