Провадження № 2/161/3757/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 грудня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свій позов обґрунтовує тим, що 08 серпня 2018 року він позичив ОСОБА_3 гроші в сумі 13000грн. (тринадцять тисяч гривень), які позичальник зобов'язувався повернути до 15 серпня 2018 року. Дані обставини підтверджуються розпискою, яку позичальник особисто підписав і яка зберігається у позикодавця до повного повернення коштів. Однак, станом на 05 вересня 2018 року позичальник не повернув кошти , повідомивши, що зараз не може їх повернути, оскільки немає. В підтвердження укладеного договору позики та отримання коштів ОСОБА_3 Я В. надав розписку, яку власноручно, добровільно підписав, вказавши всі свої паспортні дані. У розписці вони не вказали розмір відсотків, оскільки була домовленість про повернення коштів у встановлений термін. А оскільки взяті на себе зобов'язання позичальник порушує, тому вважає за можливе стягнути із нього відсотки на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 04.09.2018 року облікова ставка НБУ становить 17,0 % (з13 000 грн. 17 % - 2 210 грн. річних, або 184,17 грн. щомісячно до повного виконання зобовязань).

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 13000грн. наданих в борг коштів та відсотки, станом на день ухвалення рішення. Крім того, просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 2000грн.

Представник позивача подала суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать надіслані судом останньому повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України.

Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Судом встановлено, що згідно з розпискою від 08 серпня 2018 року ОСОБА_2, проживаючий за адресою: 45606, Луцький район , с.Рованці, вул.Соборності,4, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1), ІПН НОМЕР_1 надав в борг, в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_3 проживаючому за адресою: 45650, Луцький район , с.Оздів, вул.Вільна,6, ідентифікаційний код - невідомий, паспорт громадянина України серії АС473422, виданий Луцьким міським ЦМВСУ у Волинській області 13000грн. (тринадцять тисяч гривень).

У розписці міститься зобов'язання відповідача повернути суму боргу до 15 серпня 2018 року. Розписка складена рукописом та містить підписи сторін. Оригінал боргової розписки приєднано до матеріалів справи.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

В порядку ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов'язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики.

Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов'язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов'язань саме перед ним.

На підставі встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які випливають із договору позики.

А тому, вимоги позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 13000грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., про що свідчить квитанція Луцького відділення ь3 Волинського ГРУ «ПриватБанк» від 05.09.2018р. №0.0..1 (а.с.1)

У відповідності до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Такі витрати можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до позовної заяви долучено ордер, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги, акт наданих послуг та квитанцію до прибуткового касового ордеру, гонорар становить 2000грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000грн. за надання правничої допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 1046, 1047 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний код - невідомий, паспорт громадянина України серії АС473422, виданий 13 серпня 1998 року Луцьким міським УМВСУ у Волинській області, проживаючого за адресою: 45650, Луцький район , с.Оздів, вул.Вільна,6, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: 45606, Луцький район , с.Рованці, вул.Соборності,4, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_1), заборгованість за договором позики від 08 серпня 2018 року в розмірі 13000грн.(тринадцять тисяч гривень), а також 2000грн. витрат на правничу допомогу адвоката та 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок) понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта