Постанова

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 200/15951/15-ц

провадження № 61-1033св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

скаржник - товариство з обмеженою відповідальністю «Вініл»,

заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міхіна Ольга Іванівна, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Оптилат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 травня 2017 року в складі судді Єлісєєвій Т. Ю. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року в складі суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вініл» (далі - ТОВ «Вініл») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міхіної О. І., заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), товариство з обмеженою відповідальністю «Оптилат» (далі - ТОВ «Оптилат»).

Скарга мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року визнано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 червня 2007 року та надано дозвіл на виконання цього рішення щодо зобов'язання ТОВ «Вініл» оплатити ТОВ «Оптилат» 107 104 євро вартості поставленого, але не оплаченого товару, 39 094,41 євро - штрафу у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу, 8 586,35 євро 3% річних від простроченої суми, 8 519,35 євро понесених витрат при сплаті арбітражного збору, а всього 163 304,11 євро.

На виконання вказаних судових рішень Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року видано виконавчий лист про зобов'язання ТОВ «Вініл» оплатити ТОВ «Оптилат» вказану суму боргу. 21 липня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Міхіною О. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Скаржник вважає, що відкриття виконавчого провадження є незаконним, а постанову про відкриття виконавчого провадження просить скасувати, оскільки заяву та виконавчий документ подано неповноважною особою та виконавче провадження відкрито за виконавчим листом, в якому йдеться про зобов'язання боржника оплатити вартість поставленого, але не оплаченого товару, а не про стягнення грошових коштів. На думку скаржника, такий виконавчий лист не може бути прийнятий до примусового виконання, оскільки такий спосіб виконання рішення іноземного суду не передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного ТОВ «Вініл» просило визнати неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Міхіної О. І. по відкриттю виконавчого провадження; визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 травня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець, при вчиненні примусового виконання рішення іноземного суду та у відповідності до Глави 7 закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року зі змінами, який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), відкрив виконавче провадження правомірно, що відповідає діючому законодавству України. Здійснив всі належні йому дії саме з примусового виконання рішення, що носить зобов'язальний характер, оскільки сума зобов'язання за виконавчим листом становить більше трьох мільйонів гривень в перерахунку з іноземної валюти зобов'язання - євро.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року ніким не скасована чи змінена, вступила в законну силу та відповідно державним виконавцем на виконання цього судового рішення, яке є обов'язковим до виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», та порушень в його діях не встановлено.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «Вініл», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановленні у справі ухвали та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що положеннями Глави 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), передбачений вичерпний перелік дій за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії, та у цьому переліку відсутні дії про зобов'язання сплатити грошові кошти за товар, так як при наявності матеріального спору про грошовий борг, належним способом захисту права є стягнення суми боргу. Крім того, зазначив, що у представника ТОВ «Оптилат» ОСОБА_5 не було належних повноважень на подачу заяви про відкриття виконавчого провадження.

У лютому 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «Оптилат» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) виконання рішення зобов'язального характеру не обмежується конкретним переліком дій за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії. Зауважило, що видана ТОВ «Оптилат» на ім'я ОСОБА_5 довіреність не суперечить вимогам закону та не відкликана і не скасована, а отже всі дії вчиненні на підставі цієї довіреності є правомірними.

01 березня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що державному виконавцю, разом із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про надання дозволу виконання рішення іноземного суду на території України та виконавчим листом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, було надано довіреність від ТОВ «Оптилат» на ім'я ОСОБА_5, посвідчену нотаріально на території Латвійської Республіки 17 грудня 2014 року у м. Юрмалі, з відповідною печаткою ТОВ «Оптилат» та присяжного нотаріуса Латвійської республіки.

15 липня 2015 року ця копія довіреності була посвідчена у м. Дубно, Рівненської області на території України приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_6, де зазначено, що в копії підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено.

Відповідно до статті 48 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаного 23 травня 1995 року, ратифікованого 22 листопада 1995 року та який набрав чинності 12 липня 1996 року, Порядок виконання регулюється законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання. Відносно судових витрат, пов'язаних з виконанням, застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути приведене до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини другою статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Отже, державний виконавець, при вчиненні примусового виконання рішення іноземного суду та у відповідності до Глави 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року зі змінами, яка діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), відкрив виконавче провадження правомірно, що відповідає діючому законодавству України, здійснив всі належні йому дії саме з примусового виконання рішення, що носить зобов'язальний характер, оскільки сума зобов'язання за виконавчим листом становить більше трьох мільйонів гривень в перерахунку з іноземної валюти зобов'язання євро.

На підставі належним чином оцінених доказів, суди попередніх інстанції встановивши, що представник ТОВ «Оптилат» ОСОБА_5 є належним представником товариства Латвійської Республіки на підставі належно оформленої нотаріально завіреної довіреності на території Латвійської Республіки, що приймається на території України без будь-якого іншого засвідчення, та діяв в межах своїх повноважень при поданні заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа до державного виконавця з довіреністю, яка відповідає Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах. Суди дійшли обґрунтованого висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2015 року щодо примусового виконання виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська виданого 18 грудня 2014 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення скарги ТОВ «Вініл».

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 є неналежним представником ТОВ «Оптилат», не заслуговують на уваги, оскільки Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаний 23 травня 1995 року, ратифікований 22 листопада 1995 року, набрав чинності 12 липня 1996 року, і є спеціальною нормою для даних правовідносин між двома Державами-учасницями цього Договору, і діяв раніше ніж Україна приєдналась до Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року. Тому ця довіреність, як офіційний документ Латвійської Республіки, видана на ім'я ОСОБА_5, не потребує додаткової легалізації на території України.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, які належним чином перевірені апеляційним судом та обґрунтовані висновки щодо яких містяться у винесеній ним постанові.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк