Справа № 522/9916/17
Провадження № 2/522/2387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Школа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у вихованні дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у їх вихованні.

В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що 19.06.2010 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу 01.01.2011 року у них народився син ОСОБА_3 та, 01.08.2013 року, народилась донька ОСОБА_4. У подальшому, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина та доньки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Відповідачка позов не визнала, через представника - адвоката ОСОБА_5 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та врахувати запропонований органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради порядок спілкування батька з дітьми. Але у своєму відзові відповідачка просила виключити із запропонованого графіку зустрічей дітей з батьком вівторок, посилаючись на те, що в цей день та визначений час діти навчаються у спортивних секціях, а також просила врахувати висновок спеціаліста з психологічного дослідження дітей, яким встановлена тісна прихильність дітей до матері і тривале перебування їх з батьком за відсутності матері матиме негативний вплив на психологічний та емоційний стан дітей, в звязку із чим просила обумовити побачення батька з дітьми присутністю матері.

Ухвалою суду від 31 травня 2017 року провадження у справі було відкрито.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст.1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання зявились представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, представник третьої особи підтримав висновок органу опіки та піклування.

У відповідності до статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (само представництво юридичної особи), або через представника.

Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, висновок спеціаліста з психологічного дослідження дітей, вислухавши пояснення представників, наданих у судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії 1-НО №207085, видане 19.06.2010 року).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №359029, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №545178.

Спільне життя сторін не склалося, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини й мешкають окремо, а їхні діти - син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 залишились проживати з відповідачкою.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дітей, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.

Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітніми сином та донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, проте відповідачка у зустрічах з дітьми відмовляла.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивач звернувся із заявою до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні його дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На засіданні ради опіки та піклування, яке відбулось 15.03.2018 року, на підставі проекту висновку та документів, поданих службою у справах дітей Одеської міської ради, було розглянуто питання порядку участі позивача у вихованні його дітей - сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_3 Між цим, ОСОБА_1 на засідання ради опіки та піклування не зявився, але в телефонній розмові надав згоду на розгляд питання у його відсутність.

За результатами розгляду заяви позивача та документів, поданих службою у справах дітей Одеської міської ради, органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було складено висновок № 01-11/129/4 від 26.03.2018 року яким визначено спосіб участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітніх сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 26.03.2018 року, яким зобовязано гр. ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначено спосіб участі батька у їх вихованні, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дітьми кожної першої та третьої суботи місяця з 15.00 год. до 20.00 год., другого та четвертого понеділка і вівторка місяця з 17.00 год. до 20.00 год., а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Судом встановлено, що між батьками дітей дійсно існують напружені відносини. На спростування цього відповідачкою до суду жодних доказів не надано.

При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити своїх сина та доньку якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у їх вихованні, спілкуватися із ними. Суд враховує також й висновки спеціаліста, який також є й судовим експертом, із психологічного дослідження дітей № ЕD-2521-4-950.18, яким встановлено, що діти мають тісну прихильність до матері і на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей буде мати негативний вплив тривале перебування їх з батьком за відсутності матері у місці, визначеному за бажанням батька у тому числі за присутністю третіх осіб. Крім цього, суд бере до уваги й довідку з Одеської міської федерації дзюдо і самбо Фізкультурно-спортивного товариства «Дінамо» України № 46 від 27.09.2018 року про те, що ОСОБА_3 по вівторкам, четвергам і суботам з 16.00 до 18.00 займається у спортивній секції.

Також суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо часів зустрічей з дітьми, та висновків органу опіки та піклування, вважає можливим розглянути справу по суті.

За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст.ст.141, 150, 157, 159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дітей не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дітьми повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дітей проживають окремо, при встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей.

Суд вважає, що батько має право на спілкування з дітьми, однак це не повинно заважати нормальному їх розвитку. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дітьми обох батьків. Такий порядок буде відповідати інтересам сторін та дітей у першу чергу.

Враховуючи вищезазначене, з врахуванням позиції позивача та відповідачки, інтересів малолітніх дітей, висновку органу опіки та піклування, характеризуючі дані на позивача, ставлення позивача до дітей, до їх інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню частково та вважає за можливе визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми сином і донькою: кожної першої та третьої неділі місяця з 15.00 до 20.00 год., другого та четвертого понеділка місяця з 17.00 до 20.00 год. у присутності матері, з урахуванням досягнення духовного, морального і фізичного розвитку дітей, з урахуванням режиму малолітніх дітей, особливостей їх харчування та у дні народження і святкові дні дітей за попередньої домовленістю батьків.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 19, 141, 150, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76-81, 82, 83, 95, 133, 141, ч.1 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у вихованні дітей задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом встановлення зустрічей для спілкування: кожної першої та третьої суботи місяця з 15.00 до 20.00 год., другого та четвертого понеділка місяця з 17.00 до 20.00 год. у присутності матері, в тому числі за відсутності третіх сторонніх осіб, з урахуванням досягнення духовного, морального і фізичного розвитку дітей, з урахуванням режиму малолітніх дітей, особливостей їх харчування та у дні народження і святкові дні дітей за попередньої домовленістю батьків.

Зобовязати ОСОБА_2 чітко дотримуватись та виконувати встановлений судом спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому статтями 354, 355, 356 ЦПК України.

Суддя

10.10.18