Справа № 569/3122/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_4 позовом до ОСОБА_2 відповідно до якого просить суд квартиру АДРЕСА_1, яка є об'єктом права спільної сумісної власності, поділити між співвласниками - 2/3 частки в квартирі виділити ОСОБА_4, 1/3 частку в квартирі виділити ОСОБА_2 Також просить суд визнати право власності на 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, визнати право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Свої позовні вимоги мотивує тим, 20 травня 2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від спільного проживання в шлюбі мають спільну неповнолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Відновлено дошлюбне прізвище - ОСОБА_1, та стягнуто аліменти на корить позивача на утримання неповнолітньої дочки. Приймаючи рішення про стягнення аліментів суд виходив з того, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дочки в добровільному порядку. За час проживання в шлюбі сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2010 року реєстраційний №2767, придбана квартира АДРЕСА_1. Зазначена вище квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 33,7 кв.м, загальною площею 50,6 кв.м. Інвентаризаційна вартість квартири становила 71324,00 грн. Кошти, що були вкладені позивачем у купівлю квартири вона отримала внаслідок продажу земельної ділянки, що належала їй на праві приватної власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_4, виданого Обарівською сільською радою Рівненського району Рівненської області 22 грудня 2005 року на підставі договору дарування, посвідченого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2005 року за реєстровим №2-2150 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_3. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.01.2011 реєстраційний номер 14891522, власником спірної квартири є відповідач. Оскільки згоди про поділ майна нажитого за час шлюбу в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

05 квітня 2018 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить задовольнити позовну заяву позивача частково, а саме просить суд поділити спірну квартиру шляхом виділення у власність ? частки ОСОБА_4 а ? частки ОСОБА_2 та визнати право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ? частки за ОСОБА_2 Свої заперечення обґрунтовує тим, що твердження позивача про те що нею одноособово були вкладені гроші у купівлю спірної квартири є хибними, оскільки йому на праві приватної власності належала земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області 13.05.2010 року на підставі рішення Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області №798 від 10.02.2010 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 28.05.2010 року №31. 05 жовтня 2010 року вищевказана земельна ділянка була відчужена відповідачем за договором купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. та зареєстрованого в реєстрі за №2220.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд вважає, що позовну заяву належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 20 травня 2005 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №481 розірвано. Відновлено дошлюбне прізвище позивачу - ОСОБА_1. Малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати разом із матір'ю ОСОБА_4. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1300 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2010 року реєстраційний №2767, відповідачем придбана квартира АДРЕСА_1.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.01.2011 реєстраційний номер 14891522, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2

Відповідно до частин першої та другої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України якщо дружина та чоловіка не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічне за змістом законодавче положення закріплено у частині першій статті 70 СК України.

Враховуючи те, що нерухоме майно, яке є предметом позову, набуте сторонами під час шлюбу і є їхньою спільною сумісною власністю, при цьому поділ майна за взаємною згодою ними не здійснено, суд приходить до висновку, що це майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Доводи позивача про те, що цю квартиру сторони придбали за рахунок коштів, отриманих від продажу земельної ділянки, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Із змісту договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 жовтня 2010 року вбачається , що позивач продала належну їй на праві власності земельну ділянку (а.с.9).

Окрім зазначеного договору , який містить лише інформацію про продаж земельної ділянки, позивачем не надано жодного іншого доказу , який би свідчив , що кошти від здійсненого продажу були використані повністю позивачем на придбання квартири АДРЕСА_1.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами , що ця квартира була придбана за особисті кошти позивача.

Суд враховує, що позивачем не ставиться питання про виділення їй частки нерухомого майна, набутого за час перебування у шлюбі з відповідачем, в натурі, відповідно за кожною зі сторін у справі необхідно визнати право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як таку, що набута в період шлюбу.

Здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним з них по 1/2 ідеальній частці з припиненням права спільної сумісної власності на цю квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 713 (сімсот тринадцять) гривень 25 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення складено 03 вересня 2018 року.

Суддя І.О.Гордійчук