СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

30 листопада 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ІI. Описова частина

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього заборгованості за договором позики.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначила, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримав у нього позику в розмірі 22000 доларів США, про що ним було написано розписку.

10 червня 0215 року Позивач, як вона вказує, направила Відповідачу письмову вимогу про повернення грошових коштів, у відповідь на яку 16 травня 2015 року ОСОБА_2 повідомив, що повернути кошти у нього немає можливості, оскільки ці кошти він передав іншій особі, яка від нього переховується.

Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що Відповідач відмовляється повернути отримані ним кошти, вона звертається до суду з вимогами про стягнення зазначеної заборгованості в примусовому порядку в еквіваленті на національну валюту (483780,00 гривень).

Окрім основної суми заборгованості Позивач просить стягнути з Відповідача проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування кредитом в період з 30.12.2014 по 16.09.2015 в сумі 42140 грн.

Крім того, з посиланням на ст. 625 ЦК України Позивач вимагає стягнути з Відповідача інфляційні втрати (1935,00 грн) та 3% річних за користування коштами за період з 18.06.2015 по 16.09.2015 в сумі 3578,00 грн.

До початку розгляду справи по суті Відповідачем був заявлений зустрічний позов про визнання недійсним договору позики. Відповідач обгрунтовував свої вимоги тим, що розписку про отримання 22000 доларів США він написав під тиском. Насправді він коштів від Позивача не отримував, а коштами Позивача шляхом шахрайських дій заволоділа третя особа, яка на сьогодні перебуває у розшуку.

За клопотанням Відповідача у справі призначалася судова почеркознавча експертиза, яка, втім, не була проведена у зв'язку з ненаданням Відповідачем необхідних матеріалів для її проведення (вільних зразків почерку, медичних документів тощо).

Ухвалою від 25 вересня 2018 року у зв'язку з повторною неявкою у судове засідання Відповідача зустрічний позов залишено без розгляду.

У судове засідання 30 листопада 2018 року Позивач та її представник не з'явилися. Представник Позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач та його представник до суду не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від представника Відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, проте, враховуючи тривалість розгляду справи, наявність у справі письмової позиції сторони Відповідача щодо заявлених до нього вимог, суд визнав за можливе розглянути справу відсутність Відповідача та його представника із постановленням рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК визначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у позику суму в розмірі 22000 доларів США, що підтвердив відповідною розпискою. (а.с. 9)

Згідно з ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Наполягаючи на тому, що зазначена вище розписка була складена під тиском Позивача, Відповідач все ж не спромігся надати суду належних доказів, які б свідчили про такі обставини.

За таких обставин суд вважає, що чинність договору позики не спростована, а тому відносини між сторонами договору регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо договору позики.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту розписки вбачається, що строк повернення коштів ОСОБА_2 між сторонами не визначений, а тому такий строк визначається згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України.

З матеріалів справи встановлено, що письмова вимога про повернення коштів була направлена Позивачем на адресу Відповідача 10 червня 2015 року. Відтак, строк виконання зобов'язання з повернення позики настав 10 липня 2015 року, а з наступного дня зобов'язання ОСОБА_2 за договором слід вважати простроченими.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин вимоги Позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в еквіваленті на національну валюту є обґрунтованими. Офіційний курс валют НБУ станом на 10.07.2015 року складав: 100 доларів США = 2184,8173 гривень, а тому еквівалент заборгованості на день прострочення становив 480659,81 гривень.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 16.09.2015 штрафні санкції у вигляді 3% річних за прострочення Відповідачем виконання своїх зобов'язань в період з 11.07.2015 складають :

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
480659.8111.07.2015 - 16.09.2015683 %2686.43

Інфляційні втрати Позивача за період прострочення ОСОБА_2 виконання зобов'язань з повернення коштів складають за період з 11.07.2015 до 16.09.2015 (межі позовних вимог) суд розраховує засобами інформаційної системи «Ліга:Закон»:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
11.07.2015 - 16.09..811.0052243.64

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак, враховуючи, що під час укладання договору Сторони не погодили розмір процентів, які Позичальник має сплачувати за користування позикою, в тому числі - не погодили сплату Відповідачем будь-яких інших сум, включаючи дивіденди, вимоги Позивача про нарахування процентів за обліковою ставкою НБУ є обґрунтованими проте лише в тій частині, яка стосується періоду дії позики, тобто з моменту отримання коштів до останнього дня правомірного користування коштами, тобто з 29.12.2014 по 10.07.2015.

Розрахунок процентів за користування позикою за вказаний період виглядає наступним чином:

Сума боргу (дол. США)Період користуванняКількість днів користуванняРозмір облікової ставки НБУСума процентів за період прострочення
2200029.12.2014 - 05.02.20153914.0000 %329.10
2200006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %305.59
2200004.03.2015 - 10.07.201512930.0000 %2332.61

Відтак, загальна сума процентів, нарахованих за період користування Відповідачем позиченими коштами, складає 2967,30 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту станом на 10.07.2015 становило 64830,08 гривень. В той же час Позивач просить стягнути з Відповідача проценти за користування позикою лише в сумі 42140,00 гривень, що є його правом, і суд не може в даному випадку вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 527689,88 гривень (42100,00 + 2243,64 + 2686,43 + 480659,81).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 530, 553, 625,1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, проценти за користування позикою та штрафні санкції у вигляді 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 527689,88 (п'ятсот двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят дев'ять грн 88 коп.) гривень, з яких:

-480659,81 гривень - заборгованість за тілом позики;

-42100,00 гривень - проценти за користування позикою;

-2686,43 гривень- 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання;

-2243,64 гривень - інфляційні втрати від прострочення виконання зобов'язання.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 5276,90 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_2.

Суддя: