Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районній суд, Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на житло,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2018 року позивач звернулася до суду із вказаною заявою. Посилалася на те, що їй на праві особистої власності належить жилий будинок з надвірними спорудам та будівлями, розташований у м. Волноваха по вул. Севастопольська, буд. № 21. З 01.11.2005 року в зазначеному будинку зареєстровані її донька ОСОБА_2 та її онук ОСОБА_3, які є відповідачами у справі.

У серпні 2014 року відповідачі орендували будинок та вирішили мешкати окремо і з того часу у будинку позивачки не мешкають.

Крім цього, відповідачі не здійснюють плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивачка в повному обсязі. Особистих речей відповідачів у зазначеному будинку не має.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Між позивачем і відповідачами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Оскільки відповідачі у будинку не проживають без поважних причин більше одного року, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, вважає що вони втратили право користування вказаним житлом.

Отримання рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, необхідне для зняття відповідачів реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим була вимушена звернутися до суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася , але подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з поштового повідомлення про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформували, тому суд визнає причину неявки відповідачів неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії паспорту серії ВС 031726, виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 11.11.1999 року імя ОСОБА_1П, що є наявною у справі вбачається, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НАЕ 483176, зареєстрованого в реєстрі за № 343, вбачається, що позивачка у справі є власником будинку, розташованого за адресою: вул. Севастопольська, 21, м. Волноваха Донецької області.

З акту обстеження матеріально-комунальних умов, який видано депутатом Волноваської міської ради встановлено, що станом на 08.10.2018 року за адресою: вул. Севастопольська, 21, м. Волноваха Донецької області, мешкає ОСОБА_1 та зареєстровані її донька ОСОБА_2. та її онук ОСОБА_3, які з 2014 року не мешкають за вказаною адресою, їх речі у будинку відсутні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачка є власником будинку № 21 розташованого по вул. Севастопольська в м. Волноваха, Волноваського району Донецької області, де вона зареєстрований та мешкає. Відповідачі по даній справі, а саме донька ОСОБА_2 зареєстрована у будинку з 12.06.2009 року та онук ОСОБА_3 зареєстрований у її будинку з 22.10.2013 року, однак з 2014 у будинку позивачки вони не мешкають.

Враховуючи, що відповідачі добровільно залишили будинок і не мешкають у ньому без поважних причин більше одного року, їх особистих речей і спального місця в будинку не має, не знялися з реєстрації, до суду за викликом не зявилися , заперечень не надали, що дає право суду визнати, що вони перешкоджають позивачці, як власнику будинку, користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивачка не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на житло - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житлом за адресою: Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Севастопольська, 21.

Заочне рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець