Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, третя особа Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду посилається на наступне, що на виконанні перебував виконавчий лист №2-2842/1 від 31 січня 2011 року виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» 9890,50 грн., який надійшов на виконання 16.02.2011 року. 26.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В межах даного провадження був накладений арешт на транспортний засіб легковий автомобіль НОМЕР_1, шассі НОМЕР_2, 2007 року випуску, який належить позивачу, але даний арешт не був знятий. Позивач ОСОБА_1 звернулась до відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві із заявою про зняття арешту з майна, в зв'язку з виконанням рішення суду повному обсязі, проте, листом за № 60635 від 11.10.2017 року Дніпровським районним відділом державної служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 11.10.2017 року виконавчий документ, де боржником є ОСОБА_1, на виконанні у відділі не перебуває.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи, повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, які долучені до матеріалів справи, просив розгляд справи проводити у його відсутність та відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Кредитної спілки офіцерів Київського гарнізону в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31 січня 2011 року Святошинським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист №2-2842/1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» боргу у сумі 9890,50 грн., який перебував на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

18 лютого 2011 року старшим державним виконавцем Біляковським О.М. було внесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з ВП-спецрозділу ,наданого головним державним виконавцем Коломієць І.М. (а.с. 24-25)

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль НОМЕР_1, шассі НОМЕР_2, 2007 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_2. (а.с. 5)

26 червня 2012 року Старшим державним виконавцем Коровайко О.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 01.01.2011) державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового

виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії .

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Згідно зі ст. 50 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем

накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. (ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року)

Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року) У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року), з майна боржника може бути знято арешт за постановою

начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Таким чином, завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення.

Як з'ясовано судом, на момент звернення позивача з цим позовом до суду, встановити обставини винесення постанови державними виконавцями Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо накладення арешту на належне ОСОБА_1, боржнику в процедурі виконавчого провадження, майно, а саме: легковий автомобіль НОМЕР_1, шассі НОМЕР_2, 2007 року випуску, а також чи знімався цей арешт в разі закінчення виконавчого провадження, зважаючи на те, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі, не виявляється за можливе, оскільки документи виконавчого провадження знищені.

Позивач ОСОБА_1, як боржник в процедурі виконавчого провадження, не позбавлена була права оскаржити дії державного виконавця у разі накладення арешту на транспортний засіб чи вчинення незаконних дій щодо не зняття арешту з майна в зв'язку з виконання рішення суду та закінченням виконавчого провадження, однак оскарження дій державного виконавця є правом, а не обов'язком сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача в частині не зняття арешту з майна боржника після закінчення виконавчого провадження є неправомірними, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача, як боржника в процедурі виконавчого провадження, шляхом зняття арешту з легкового автомобіля НОМЕР_1, шассі НОМЕР_2, 2007 року випуску, що належить на праві власності позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, третя особа Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону про зняття арешту з майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 8, 11, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, третя особа Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з легкового автомобіля НОМЕР_1, шассі НОМЕР_2, 2007 року випуску, який належить ОСОБА_1, накладений на підставі постанови Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.02.2011 року (ВП № 24533571).

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 року.

С у д д я