Справа № 219/4038/18
Провадження № 2/219/1669/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2018 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Петрейко А.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Бахмутської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування,
Позивач звернувся до суду з позовом до Бахмутської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 є рідною матірю позивача. 07 травня 2017 року померла мати позивача. Після смерті матері відкрилась спадщина на житлові квартири № 4,5 будинку №43 по вулиці Горбатова в м. Бахмут Донецької області. 16 березня 2018 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області була видана позивачу постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки як зазначено у тексті постанови, із спадкового реєстру було отримано інформаційну довідку з відомостями про наявність заповіту, реєстраційний номер 1-376, посвідченого 10 березня 1992 року Волноваською державною нотаріальною конторою, на запит нотаріуса, Волноваська державна нотаріальна контора повідомила, що архівних документів за 1991-2001 роки знаходяться на зберіганні Донецького обласного державного нотаріального архіву. Оскільки інформаційна довідка не дає можливості ідентифікувати особу заповідача і не відображає відомості щодо кола спадкоємців за заповітом, можливих застережень, та переліку заповіданого майна, а оригіналу заповіту у позивача не має, нотаріусом був направлений запит до Донецького обласного державного нотаріального архіву. З відповіді Донецького обласного державного нотаріального архіву стало відомо, що надання дублікату заповіту є неможливою дією, оскільки всі документи, прийняті на збереження в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в місті Донецьку, доступ до яких відсутній. Просить позов задовольнити.
Позивач та представник позивача до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду щодо позову не надала.
За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-НО №305051 (а.с.15) ОСОБА_3 18 жовтня 1985 року розірвав шлюб з ОСОБА_2.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО №989939 (а.с.16) ОСОБА_2 померла 07 травня 2017 року у віці 85 років.
З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 березня 2018року (а.с.1821) вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з будь-яких підстав після померлої мати ОСОБА_2
В матеріалах справи є копія заповіту від 10 березня 1992 року (а.с.82), з якого видно, що ОСОБА_2 після своєї смерті заповіла квартиру №1 розташовану в будинку №24 по вул. Пархоменко в м. Волноваха Донецької області своєму сину ОСОБА_1
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зясував, що позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, оскільки є донькою спадкодавця. Право власності на спадщину вона придбала правомірно, не порушуючи права третіх осіб, проте документально не може оформити свої права, зокрема, права на спадщину, що позбавляє позивача права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном у повній мірі.
Суд, з урахуванням аналізу наданих доказів, не вбачає підстав для відмови позивачу в задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_4, та однокімнатної квартири АДРЕСА_5, після смерті ОСОБА_2, яка померла 07 травня 2017 року, у звязку з чим суд вважає доцільним задовольнити позовні повністю.
За клопотанням позивача, суд судові витрати залишає за нею.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, ст. 316, 328, 392, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Бахмутської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 07 травня 2017 року на: трикімнатну квартиру АДРЕСА_4, однокімнатну квартиру АДРЕСА_5.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: О.А.Брежнев