Справа №639/2825/18
Провадження №2/639/1415/18
05 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Новобаварського району про усунення перешкод в користуванні та володінні домоволодінням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
01.06.2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третьою особою зазначений Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Новобаварського району, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та володіння домоволодінням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням №16 по вул. Володимирській у м. Харкові.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2011 року належить на праві особистої власності частина домоволодіння №16 по вул. Володимирській у м. Харкові. У вказаному домоволодінні зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_3, з яким розірвано шлюб 26.01.2011 року і після розірвання шлюбу з 2011 року відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, переїхав на інше постійне місце проживання, яке ОСОБА_2 невідоме. Як вказує ОСОБА_2, вона самостійно утримує будинок, сплачує комунальні послуги у відсутність відповідача. Таким чином, позивач позбавлена можливості вільно користуватися та володіти належним їм майном та вимушена сплачувати додаткові комунальні послуги, у звязку з чим, посилаючись на вимоги чинного законодавства, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.
11.09.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_2 про виклик свідка задоволено, викликано в судове засідання по розгляду справи по суті свідка ОСОБА_4.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Новобаварського району у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
В судовому засіданні на підставі досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, вирішено розірвати шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_3, зареєстрований у виконкомі Зуївської селищної ради м. Харцизьк, Донецької області 27.07.2002 року, актовий запис№12. З копії зазначеного рішення також вбачаються встановлені судом обставини, а саме те, що сторони проживають тривалий час окремо. (а.с.6).

17.10.2011 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна та визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 35/100 частин житлового будинку №16, з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по вул. Володимирській в м. Харкові у порядку розподілу спільного майна подружжя (а.с.7-8).

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 26.02.2013 року підтверджується, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 35/100 частки будинку з надвірними будівлями №16 по вул. Володимирській в м. Харкові на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2011 року, справа №2-2069/2011 (а.с.10).

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду даної справи зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка доводиться подругою позивачу ОСОБА_2 пояснила, що вона і позивач водили дітей до одного дитячого садка, тому свідок знає позивача більше 10 років, ходить до неї в гості за адресою її проживання, однак за останні роки вона жодного разу не бачила колишнього чоловіка позивача, який приблизно з 2001 року за адресою реєстрації не проживає, дітей не відвідує, навіть на день народження, речей його в домі позивача немає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.

Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який з 2011 року не є чоловіком ОСОБА_2, не має права власності на 35/100 частки будинку з надвірними будівлями №16 по вул. Володимирській у м. Харкові, набагато більше року, приблизно з 2011 року не проживає в зазначеному будинку, однак залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджено письмовими доказами та показаннями свідка. Власник будинку позивач ОСОБА_2 має певні перешкоди у здійсненні права користування та володіння належним їй будинком, її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання житла. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив з відповідними запереченнями не подавав, протилежних обставин не довів, у звязку з чим, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №16 по Володимирській в м. Харкові.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.

У звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,Конституцією України, ст. ст. ст. 156 ЖК УРСР, ст. ст. 317, 319, 383, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Новобаварського району про усунення перешкод в користуванні та володінні домоволодінням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та володіння власністю, визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №16 по вул. Володимирській в м. Харкові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НЕ №194509, виданий Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 31.07.2002 року, ІПН:НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Третя особа: Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Новобаварського району, місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 11.

Повне рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова