Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просила встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів м. Києва від 28 серпня 1995 року на квартиру АДРЕСА_1 .

20 листопада 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та залучення до участі у справі у якості заінтересованої особи Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, разом з заявою подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник заінтересованої особи - Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України)

Статтею ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 28 серпня 1995 року Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної, спільної часткової власності гр. ОСОБА_4 ( &#189; ) та членам його сім`ї - ОСОБА_3 - &#189; .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13 листопада 2017 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сніцаренко Г.О. із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої ОСОБА_3 .

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сніцаренко Г.О. від 16 серпня 2018 року вих. №62/02-14 роз`яснено, що за даними пред`явленого свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та заповіту від імені ОСОБА_3 , прізвище спадкодавця та, відповідно заповідача, зазначене як « ОСОБА_3 », в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , прізвище померлого також зазначене як « ОСОБА_3 », а в якості документа, який підтверджує право власності спадкодавців на квартиру, надано свідоцтво про право власності на житло, власниками якого зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зважаючи на розбіжності в прізвищах у наданих заявником документах, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не виявляється можливим.

Згідно зі ст. 319 ЦПК Україниу рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення спадщини.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право власності на житло, видане Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів м. Києва 28 серпня 1995 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу реалізувати права на спадщину.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ») народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт вірності написання прізвища підтверджується свідоцтвом про шлюб, трудовою книжкою, пенсійним посвідченням, посвідченням про інвалідність, свідоцтвом про смерть.

Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 на ім`я якої видано свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_3 від 28 серпня 1995 року, є одна й та ж сама особа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Встановлення факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документа на нерухоме майно має юридичне значення, оскільки наявність належним чином оформленого правоустановлюючого документа на квартиру дає право заявнику, як спадкоємцю за заповітом, на прийняття спадщини у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 263-265, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право власності на житло, видане Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів м. Києва 28 серпня 1995 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя