Справа № 263/878/18
Провадження № 2/263/940/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 80347,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя було видано виконавчий лист №2-16614 від 31.08.2010 р. та відкрите виконавче провадження, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.08.2010 і до повноліття дитини. З розрахунку державного виконавця (довідка №В-5 від 17.11.2017р.) вбачається, що боржник протягом 7 років з жовтня 2010 р. по жовтень 2017р. фактично не сплачував аліменти. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 80347 грн. станом на 17.11.2017 р., що підтверджується доданими до заяви рахунком державного виконавця. Заборгованість по сплаті пені за період з жовтня 2010 по жовтень 2017 склала суму у розмірі 278416,11 грн., виходячі з вимог законодавства позивач просить стягнути пеню у розмірі 100% розміру боргу 80347 грн.

Позивач у судове засідагння не прибула. Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні просила задовольнити уточнені позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиву на позовну заяву зазначено, що у задоволенні позовних вимог та уточнених позовних вимогах просить відмовити, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими, уточнені позовні вимоги не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України, не зясовано позивачем з чиєї вини виникла заборгованість по аліментам. Позивачем прихований той факт, що позивач отримували аліменти за домовленістю готівкою, що за спільною домовленістю в рахунок аліментів сплачував заняття сина у секції у 2014 році по теперішній час, з 7 днів на тиждень, з вечора пятниці до вечора неділі, дитина практично проживала у нього, на канікулах також. Кожен рік дитину збирає до школи, сплачує ознайомчі поїздки з класом до інших міст. Для нужд сина придбав ноутбук, планшет, компютер. За спільною домовленістю, після розірвання шлюбу, не предявляв претензій до спільно нажитого майна, усього на загальну суму 113700 грн., у звязку з невиконанням домовленостей тепер претендує на спільне майно у розмірі 56850 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що позов не підлягає задоволенню , оскільки відсутній борг по аліментах та просив закрити провадження у справі , посилаючись на довідку державного виконавця про відсутність на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача .

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно довідки №В-5 від 17.11.2017 року старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя, на виконані знаходиться виконавчий лист №2-16614 від 31.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини із всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2010 р. і до повноліття дитини, заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.10.2010 по 01.11.2017 року складає 80347 грн. Відповідно наданої довідки жодного платежу зі сплати аліментів відповідачем ОСОБА_2 за цей період не здійснено.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків з державного реєстру НОМЕР_1, за період з 4 кварталу 2010 року по 1 квартал 2018 року отримував доходи, але не регулярно, доходи складалися з заробітної плати. Однак державним виконавцем за періоди, коли ОСОБА_2 мав офіційні джерела прибутків, не здійснював стягнення аліментів на підставі виконавчого документу №2-1644 від 31.08.2010 року.

До того ж відповідно інформації, що міститься в АС «Електронний переказ» за період з 01.08.2013 по 31.08.2018 ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_2, аліментів на загальну суму 10350 грн.

Зокрема, відповідно наданих відповідачем у судовому засіданні чеків «УКРПОШТА», ОСОБА_2 було здійснено перекази ще на загальну суму 7200 грн.

Відповідно розписці позивач отримала від відповідача 350 грн. в рахунок погашення боргу по аліментам за лютий 2015 року.

Таким чином, загальна сума сплачених аліментів відповідачем за період з 01.10.2010 по теперішній час, тобто за 8 років складає 17900 грн., замість нарахованих державним виконавцем 80347 грн.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним.

Тобто неустойка (пеня) за один місяцьрахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 рок та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 р., ухвалених за результатом розглядузаяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України (в редакції 2004 року з наступнимизмінами), яка маєвраховуватися судами загальноїюрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів у встановленому обсязі.

Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

Позивачем невірно обрахована кількість днів прострочення, у розрахунок взято те, що відповідачем взагалі не сплачувалися аліменти у період з 01.1.02010 року по 01.11.2017 року, тобто не враховані здійснені платежі відповідачем позивачу через поштовий переказ.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявоюз аінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідачем не надано суду спростування відсутності заборгованості по аліментах.

Враховуючи вказане, виходячи з поданих доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення неустойки щодо сплати аліментів є законним і обґрунтованим, однак підлягає задоволенню частково згідно положень 197 СК України, а саме, у розмірі 15 тисяч гривень, так як на думку суду є достатнім заходом відповідальності аліментного зобов'язання відповідачем, враховуючи надані відповідачем докази щодо часткової сплати алімментів.

Що стосується клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, то останнє не є слушним, оскільки відповідно до наданої суду довідки Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУ юстиції у Донецькій області від 02.10.2018 року що 19.12.2012 року завершено виконавче провадження та станом на 02.10.2018 року не перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-18392 від 15.10.2010 року виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, зазначено інформацію щодо іншого виконвачого листа. Згідно довідки про заборгованість по аліментах, то остання виникла у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-1644 від 31.08.2010 року, що є іншим виконавчим документом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про судові витрати.

Керуючисьст.ст. 84, 180, 182, 183, 187, 189-192, 194-197, 198-201 СК України, ст.ст.141, 258-259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2,зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6,б. 147а, кв. 59, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 , в сумі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

В решті позовних вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя Т.І. Скрипниченко