Справа № 467/966/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в кладі :

головуючого судді : Догарєвої І.О.

при секретарі : Фесенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути аліменти на утримання сина, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що 27 серпня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час перебування в шлюбі відповідач кошти на потреби дитини не надає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати малолітнього сина, а тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

Ухвалою від 26 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін на 12 жовтня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо їх задоволення.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, Серії I-ФП № 153500 (а.с.7). Зареєстрований та проживає разом із своєю матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацією місця проживання особи, наданою Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області за вих. № 229 від 30 серпня 2018 року, (а.с.3).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями

соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 7, 8 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 він законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів не порушує інтереси дитини, її право на достатній життєвий рівень та забезпечення гармонійного розвитку дитини та є достатнім для її утримання, тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню повністю.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 265, 279 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, що народився 25 липня 1988 року в м. Миколаїв Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, що народилася 05 липня 1992 року в с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки с.Садове Арбузинського району Миколаївської області, вул. Молодіжна, 11, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, що

народився 13 вересня 2011 року в м. Миколаїв, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, що народився 25 липня 1988 року в м. Миколаїв Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинської районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Догарєва