Справа № 760/3280/17
Провадження № 2/760/2873/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря представника позивача - Каліщук М.В. - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності,
17.02.2017 позивач ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень, припинити право власності відповідача ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.03.2013 між нею та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від неї грошові кошти в розмірі 130636,50 грн..
В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 01.03.2013 мж нею та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу.
18.03.2013, 26.04.2013 та 14.06.2013 між нею та ОСОБА_6 були укладені договори про внесення змін до договору позики, у зв'язку з чим також вносилися зміни і до договору іпотеки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. У зв'язку з невиконанням ним умов договору позики, заборгованість за договором становила 718 900,25 грн. станом на листопад 2014.
Після смерті ОСОБА_6 вона звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором позики від 01.03.2013 зі змінами від 18.03.2013, 26.04.2013 та 14.06.2013 в загальному розмірі 718 900,25 грн.. в рамках даної справи до у часті у справі було залучено правонаступника ОСОБА_6 - матір ОСОБА_5.
Заочним рішенням Солом'янського районного суд м. Києва від 15.06.2015 у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 березня 2013 з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики від 18 березня 2013, від 26 квітня 2013 та від 14 червня 2013 у сумі 718 900,25 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 на предмет іпотеки - зазначену квартиру, яка була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6, спадкоємцем якого є ОСОБА_5.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2015 було змінено заочне рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 15.06.2015 - стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 136 099, 75 гр..

На підстави вищезазначених рішень вона - позивач звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради з заявою про реєстрацію за собою права власності на спірну квартиру, проте 11.11.2016 у державній реєстрації права власності їй було відмовлено, т.я. рішенням суду право власності за ОСОБА_5 не припинено та не скасовано.

У зв'язку з цим вона як власник квартири не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому просить позов задовольнити та припинити право власності відповідача на спірну квартиру.

В судовому засіданні 04.04.2018 представник позивача підтримала позовні вимоги, в подальшому подала суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, проте відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, з заявами про розгляд справи у її відсутності, чи про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, також від відповідача не надійшов відзив.

З огляду на належне повідомлення відповідача, суд, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення, проти чого не заперечує позивач згідно заяви її представника.

У зв'язку з тим, що розгляд справи 07.12.2018 здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.03.2013 між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір, за умовами якого позивач передала у власність ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 130636,50 грн.. В подальшому 18.03.2013, 26.04.2013 та 14.06.2013 між цим ж сторонами були укладені договори про внесення змін до договору позики від 01.03.2013.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 01.03.2013, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Солом'янського районного суд м. Києва від 15.06.2015 було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6, спадкоємицем якого є ОСОБА_5, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором позики від 01 березня 2013 з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики від 18 березня 2013, від 26 квітня 2013 та від 14 червня 2013 у сумі 718 900,25 грн..

Визначено спосіб виконання вказаного рішення, шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, що була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6, спадкоємцем якого є ОСОБА_5.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2015 було змінено заочне рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 15.06.2015 шляхом зазначення в резолютивній частині: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 136 099, 75 гр.. У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Таким чином, судом встановлено, що на підставі заочного рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 15.06.2015, яке було частково змінено рішенням Апеляційного суд м. Києва від 11.11.2015, ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з копії рішення про відмову в держаній реєстрації прав та їх обтяжень № 32335086 від 11.11.2016, в державній реєстрації права власності на квартиру що розташована АДРЕСА_1, за суб`єктом - ОСОБА_4, підставою для відмови у вчиненні даної реєстраційної дії було те, що в Державному реєстрі знайдено відомості про зареєстроване право власності на заявлену квартиру за ОСОБА_5. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.06.2015 право власності за ОСОБА_5 не припинено та не скасовано.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що існування в Державному реєстрі зареєстрованого права власності ОСОБА_5 на спірну квартиру порушує право власності позивача ОСОБА_4 на цю ж квартиру, яке визнано за нею рішенням суду, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку та є обов'язковим для виконання в силу вимог ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і вважає за позов задовольнити, припинивши право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 316-319, 321 ЦК України, ст.ст. 6,7, 12-13, 18, 76-81, 223, 259, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 /адреса: АДРЕСА_2/ до ОСОБА_5 /адреса: АДРЕСА_3; ідентифікаційний код: невідомий/ про припинення права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.В. Лазаренко