АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

іменем України

05 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 642/3832/16

провадження № 22ц/790/2744/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2,

третя особа ОСОБА_3,

третя особа ОСОБА_4,

третя особа ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року в складі судді Бондаренка В.В.,

у с т а н о в и в:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила виділити на 508/1600 належну їй частину в домоволодінні № 1 по проїзду ОСОБА_6 (колишня назва проїзд Дніпропетровський) в м. Харкові, а саме - ? частину жилої кімнати 4-1, ? частину кімнати 4-2, жилу кімнату 4-4 площею 12,0 кв. м., жилу кімнату 4-4 площею 12,5 кв. м., жилу кімнату 4-5 площею 5-5 кв. м., приміщення 1У площею 3,8 кв. м. та У площею 3,8 кв. м., гараж Літ. «У», визначити порядок користування земельною ділянкою згідно з ідеальними частками співвласників з максимальною ізоляцією.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй з відповідачем на праві спільної часткової власності належить домоволодіння № 1 по проїзду ОСОБА_6 (колишня назва проїзд Дніпропетровський) в м. Харкові. Вони є членами різних сімей і між ними виникають сварки, скандали з приводу користування цим домоволодінням, які закінчувалися зверненнями до правоохоронних органів.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила розділити житловий будинок за четвертим варіантом Висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1442/8371/25000, складеного 20 грудня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7, та виділити на 508/1600 належну їй частину в домоволодінні № 1 по проїзду ОСОБА_6 (колишня назва проїзд Дніпропетровський) в м. Харкові жилу кімнату 3-1 площею 10,3 кв. м., жилу кімнату 3-2 площею 10,6 кв. м., жилу кімнату № 4-1 площею 12, 2 кв. м., жилу кімнату 4-2 площею 12,7 кв. м., сіни Ш площею 6,0 кв. м., сіни 1У площею 3,8 кв. м., комору У1 площею 2,7 кв. м., ганок «а-5», гараж У, ? частину хвіртки № 4 та ? частину воріт № 7. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь 13 410 грн. 00 коп. грошової компенсації.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між ними склався певний порядок користування житлом. Вона проживає разом з повнолітнім сином ОСОБА_5 в кімнаті 3-2 площею 10,6 кв. м.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 обєднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 02 березня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Виділено в натурі: ОСОБА_1 приміщення 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 1У, У, У1, гараж літ. «У», хвіртку № 4, вбиральню літ. «О»; ОСОБА_2 приміщення 3-1, 3-2, 4-2, Ш, льох літ. «М», сарай літ. «Н», душ літ. «Ц»; ворота залишені в загальному користуванні співвласників. Ідеальні частки змінено: ОСОБА_1 буде належати 450/1600 замість 508/1600, ОСОБА_2 310/1600 замість 508/1600. Постановлено, що для здійснення запропонованого першого варіанту необхідно здійснити наступні переобладнання: у перегородках між приміщеннями 4-1 та 4-2, 4-2 та 4-3 демонтувати дверні блоки та закласти дверні прорізи; у перегородці між приміщеннями Ш та 1У демонтувати дверний блок та залишити дверний проріз; демонтувати перегородку між приміщеннями У1 та 1У, відновивши сіни; між приміщеннями 3-2 та 4-2 улаштувати дверний проріз (передбачити технічні заходи з посилення несучих конструкцій та заходи по забезпеченню міцності, стійкості будинку в цілому, його окремих елементів та конструкцій) та встановити дверний блок; рекомендується приміщення 3-1 використовувати як кухню, обладнавши варочною піччю; улаштувати самостійні мережі електропостачання, газопостачання та опалення для кожної квартири; розподіл горищного приміщення робити по лінії розподілу житлового будинку без зведення перегородок; розібрати душ літ. «Ц» та перенести (встановити) його біля сараю літ «Н»; побудувати другу вбиральню. Встановлено порядок користування земельною ділянкою із встановленням земельних сервітутів: № 1 площею 16,0 кв. м. для прокладання та експлуатації трубопроводів газу (води) на користь співвласника ОСОБА_2 у відповідності до пункту «В» статті 99 ЗК України; № 2 площею 44,4 кв. м. для проїзду та проходу до гаражу літ. «У» на користь співвласника ОСОБА_1 у відповідності до пунктів «а», «б» статті 99 ЗК України. Виділено земельні ділянки: у користування ОСОБА_1 площею 194,5 кв. м., позначену в додатку № 3 до висновку експертизи синім кольором; ОСОБА_2 площею 194,5 кв. м., в тому числі 1/3 частину земельної ділянки загального користування площею 14,8 кв. м., і земельну ділянку площею № 179,7 кв. м., позначену в додатку № 3 до висновку експертизи зеленим кольором. Земельний сервітут № 1 позначено червоною штриховкою, земельний сервітут № 2 позначено чорною штриховкою в додатку № 3 до висновку експертизи. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 48 385 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 873 грн. 00 коп. судових витрат.

Вирішуючи спір про поділ майна згідно з першим варіантом Висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1442/8371/25000 від 20 грудня 2017 року, яка надала пять варіантів виділу 508/1600 домоволодіння № 1 по проїзду ОСОБА_6 (колишня назва проїзд Дніпропетровський) в м. Харкові, суд першої інстанції вважав, що цей варіант найбільш відповідає інтересам кожного співвласника.

30 березня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційна скарга мотивована тим, що за четвертим варіантом Висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1442/8371/25000 від 20 грудня 2017 року відступ від її ідеальної частки значно менший; ОСОБА_1 не має можливості сплатити їй вартість частки, оскільки є безробітною; в рішенні суду першої інстанції не зазначено, за чий рахунок повинні бути здійснені переобладнання; рекомендація суду першої інстанції про переобладнання приміщення 3-1 на кухню позбавляє її житлової площі, яка їй необхідна, оскільки вона проживає з повнолітнім сином, а позбавлення її кімнати 4-1, приміщень 1У та У1 призводить до погіршення і неможливості поліпшення її житлових умов; порушено принцип пропорційності визначення права користування земельною ділянкою відповідно до часток у праві власності на домоволодіння.

23 червня 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення на підставі належним чином оцінених доказів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманям норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України).

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття передбачає те, що первинне значення у регулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінювати собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи зі змісту цієї норми, поділ є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Матеріали справи свідчать, що домоволодіння № 1 по проїзду ОСОБА_6 (колишня назва проїзд Дніпропетровський) в м. Харкові належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі заочних рішень Ленінського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року та від 28 квітня 2015 року. Кожному із співвласників належить по 508/1600 частин.

Дійти згоди про поділ вказаного домоволодіння сторони не можуть.

Висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1442/8371/25000 від 20 грудня 2017 року, проведеної в ході розгляду цієї справи, встановлено, що виділ належних сторонам 508/1600 частин з урахуванням фактично займаних ними приміщень можливий з відступом від часток співвласників та із виплатою грошової компенсації за відхилення від розміру часток кожного власника.

При цьому експертом запропоновано пять варіантів виділу. За першим варіантом запропоновано виділити ОСОБА_1 приміщення 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 1У, У, У1, гараж літ. «У», хвіртку № 4, вбиральню літ. «О», а ворота № 7 залишити у загальному користуванні; ОСОБА_2 запропоновано виділити душ «Ц». За іншими чотирма варіантами запропоновано залишити у спільному користуванні сторін хвіртку № 4, ворота № 7, виділивши ОСОБА_1 вбиральню літ. «О» та душ літ «Ц».

Для здійснення запропонованого першого варіанту необхідно здійснити наступні переобладнання: у перегородках між приміщеннями 4-1 та 4-2, 4-2 та 4-3 демонтувати дверні блоки та закласти дверні прорізи; у перегородці між приміщеннями Ш та 1У демонтувати дверний блок та залишити дверний проріз; демонтувати перегородку між приміщеннями У1 та 1У, відновивши сіни; між приміщеннями 3-2 та 4-2 улаштувати дверний проріз (передбачити технічні заходи з посилення несучих конструкцій та заходи по забезпеченню міцності, стійкості будинку в цілому, його окремих елементів та конструкцій) та встановити дверний блок; рекомендується приміщення 3-1 використовувати як кухню, обладнавши варочною піччю; улаштувати самостійні мережі електропостачання, газопостачання та опалення для кожної квартири; розподіл горищного приміщення робити по лінії розподілу житлового будинку без зведення перегородок; розібрати душ літ. «Ц» та перенести (встановити) його біля сараю літ «Н»; побудувати другу вбиральню.

В суді апеляційної інстасцнії ОСОБА_2 пояснила, що переобладнання, запропоновані єкспертним висновком, є такими, що потребують втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (із змінами і доповненнями) власникам, наймачам приміщень житлових будинків і гуртожитків надано право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 ЖК Української РСР.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та Державними будівельними нормами України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання улаштування в окремих квартирах багатоповерхових будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Виконання санітарно-гігієнічних вимог включає у себе вимоги до інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень жилих будинків, захисту їх від шуму, вібрації, електромагнітного і радіоактивного випромінювання.

Природне освітлювання повинні мати як жилі кімнати та кухні, так і не каналізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків, сходові площадки і загальні коридори.

Висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, повязаних із цим переобладнанням і переплануванням, у матеріалах справи відсутні.

Не враховані ці обставини й експертом при проведенні судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1442/8371/25000 від 20 грудня 2017 року.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір в розмірі 1 653 грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 документально підтверджується квитанціями від 29 березня 2018 року № 16 та від 28 квітня 2018 року № 2 (а. с. 178, 191 т. 3).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішенн суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в позові, сума судового збору в загальному розмірі 1 653 грн. 60 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічного позову ОСОБА_2 про виділ нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 653 грн. 60 коп. (одна тисяча шістсот пятдесят три грн. 60 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_8