ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Суми

Справа №573/714/18

Номер провадження 22-ц/788/1399/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Терещенко О.І. в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 15 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що їй, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Поверхом вище розташована квартира № 14, в якій проживає відповідач. 06 квітня 2018 року на стелі ванної кімнати зявилася мокра пляма а на стіні потьоки води. В подальшому, при обстеженні комунікаційних систем водопостачання і водовідведення працівниками КП «Водоканал Білопілля» було виявлено, що причиною підтоплення квартири стало протікання водопровідної системи на зєднаннях у ванній кімнаті квартири № 14, яка розташована поверхом вище. При зверненні до відповідача з проханням власними силами усунути наслідки затоплення або ж компенсувати вартість необхідних ремонтних робіт, вона отримала відмову з посиланням на малозначність завданих їй майнових збитків.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 492 грн, понесені судові витрати у вигляді судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат, повязаних із залученням експерта та проведенням експертизи в загальній сумі 3204,80 грн.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому зазначає, що наданими нею доказами було підтверджено факт бездіяльності відповідача щодо утримання в справному технічному стані належної йому на праві власності водопровідної системи квартири. ОСОБА_2, як співвласник квартири, розташованої поверхом вище, будучи в силу ст. 322 ЦК України зобовязаним до утримання свого майна, не вжив достатніх заходів до своєчасного усунення протікання зєднань труби подачі води, що розташована у належній йому квартирі і недопущення залиття нижче розташованої квартири, спричинив позивачу майнову шкоду. Відповідачем не доведений факт відсутності у нього обовязку утримувати належне йому на праві власності нерухоме майно, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність в його бездіяльності вини по залиттю квартири є невірним та таким, що суперечить чинному законодавству. Стосовно посилання суду, що позивачем не було заявлено клопотання про залучення належними відповідачами дружини відповідача та його доньки, вказує, що вона мала право предявити позов про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири через неналежне утримання власниками житлового приміщення наявних в ньому комунікацій водопостачання до одного із співвласників або ж до всіх одночасно.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що шкоду позивачу завдано не з його вини, а тому він звільняється від відшкодувань, а також на те, що позивач звернулася з позовом до неналежного відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката ОСОБА_7, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, частка кожного з них складає 25%, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 06 грудня 1993 року (а.с. 7). Позивач зареєстрована та проживає у даній квартирі.

Поверхом вище розташована квартира № 14, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, частка відповідача складає 34%, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - по 33 % у кожного відповідно, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 20 лютого 1996 року (а. с. 60).

06 квітня 2018 року ОСОБА_5 звернулася по телефону до Урядової гарячої лінії КП «Водоканал Білопілля» з заявкою з приводу підтоплення стелі у ванній кімнаті (а. с. 39).

Згідно акту від 06 квітня 2018 року, складеному комісією у складі: майстра дільниці по обслуговуванню внутрішньо-будинкових мереж водопостачання та водовідведення ОСОБА_10, робітників КП «Водоканал Білопілля» - електрозварника ОСОБА_11 та ОСОБА_12 затоплення квартири відбулось з кв. № 14. У кв. № 11 у ванній кімнаті зі сторони кухні видиме помокріння стіни та стелі 20 кв. см. ОСОБА_5 запропоновано мешканцям кв. № 14 перепакувати та перевірити зєднання водопроводної та каналізаційної системи квартири (а. с. 36).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факт протиправних дій (бездіяльності) саме відповідача, причинний звязок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, тому підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні. Позовна заява не містить даних про те, у чому полягає протиправність поведінки саме відповідача.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином цивільне законодавство передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом першої інстанції встановлено, що затоплення квартири позивача сталося з квартири АДРЕСА_3, що підтверджується актом від 06 квітня 2018 року. Свідок ОСОБА_10, член комісії, яка склала акт про залиття, під час розгляду справи судом першої інстанції пояснив, що при перевірці квартири № 14, а саме ванної кімнати, була виявлена підвищена вологість під душовою кабіною. Одним із співвласників даної квартири є відповідач.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 вказав, що він не проживає в даній квартирі майже 10 років. У квартирі проживає його дочка ОСОБА_13 разом з дітьми. Вона слідкує за належним технічним станом квартири та розміщених в ній комунікацій, в тому числі водопровідних систем та комунікацій.

Згідно з частиною четвертою ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Ст. 322 ЦК України також передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

А тому відповідач в силу ст. 322, ст. 360 ЦК України як один із співвласників квартири АДРЕСА_3 також разом з іншими співвласниками несе відповідальність за належний технічний стан розміщених у належній йому на праві спільної часткової власності квартирі комунікацій, в тому числі водопровідної системи. Внаслідок невиконання ним вказаного обов'язку сталося затоплення квартири позивача.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За загальними положеннями цивільного законодавства у разі солідарного обовязку потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди як від усіх завдавачів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як відповідач не користувався квартирою, яка належить йому на праві власності та не є безпосереднім заподіювачем шкоди, є помилковим та суперечить ст. 322, 1166 ЦК України, на які послався суд вирішуючи спір.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 1103, складеному 12 квітня 2018 року судовим експертом ОСОБА_14 розмір матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття квартири № 11, розташованої за адресою: м. Білопілля, вул. Ковпака, буд. № 13, станом на квітень 2018 року складає 492 грн (а.с. 11-39).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що актом про залиття від 06 квітня 2018 року встановлено факт залиття належної позивачу квартири саме з квартири співвласником якої є відповідач, останній не спростовував презумпцію своєї вини, позивачем доведено розмір завданої шкоди, а тому позов ОСОБА_1 є обгрунтованим.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь майнової шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 492 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, 1057 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн та витрати на підготовку експертного висновку на її замовлення (ч. 6 ст. 139 ЦПК України), в сумі 1500 грн.

Враховуючи, що ціна позову складає 492 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі 492 гривні 00 копійок та судові витрати в сумі 3 204 гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1 057 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

ОСОБА_15