Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(спрощене провадження)

Справа № 695/3493/17

номер провадження 2/695/356/18

02 жовтня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.04.2008 року відповідачу було надано кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати від відповідача виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконувала взяті на себе грошові зобовязання, тому станом на 15.11.2017 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 21 306,68 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 9 474,99грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 4 593,48грн., заборгованість за пенею в сумі 5 985,51 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1 002,70 грн.

Ухвалою від 27.12.2017р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та призначено перше судове засідання на 10.01.2018р.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що заборгованість виникла не з вини ОСОБА_1 Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу викрадення з її кредитної картки грошових коштів в сумі 10 000 грн., останній раз 07 жовтня 2016 року та досудове розслідування по даній справі триває, що стверджується витягом з ЄРДР. Таким чином позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, тому можна прийти до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення пені в сумі 5 985 грн. 51 коп. та штрафу в сумі 1 252 грн. 70 коп., хоча вказані вимоги не можуть поєднуватись в одній позовній заяві. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК У країни, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ухвалою від 25.05.2018р., враховуючи клопотання представника відповідача, постановлено судове засідання проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, але у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність, де на задоволенні позовних вимог наполягав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю позовні вимоги не визнав повністю. Також заперечував щодо стягнення заборгованості за пенею, а також штрафу, оскільки комісія не може стягуватися з відповідача, бо є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. У судове засідання 02.10.2018р. не прибув, скерував до суду клопотання, у якому просив розгляд справи провести без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторони відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно анкети - заяви від 18.04.2008р. відповідачу ОСОБА_1 надана кредитна картка «Універсальна».

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Позивач покладені на нього обовязки виконав.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 18.04.2008р., наданому на вимогу суду, станом на 15.11.2017 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 21 306,68 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 9 474,99грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 4 593,48грн., заборгованість за пенею в сумі 5 985,51 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1 002,70 грн.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідач грубо порушила вимоги ст. 526 ЦК України, не виконуючи належним чином взяті зобовязання; ст. 530 ЦК України, порушуючи встановлені строки виконання зобовязань і відповідно до вимог ст. 651 ЦК України та у звязку з тим, що відповідач, до цього часу не виконує умови кредитного договору, і виконання його в подальшому сумнівне, що істотно порушує умови договору, позов належить задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості по поверненню кредиту.

Відповідно до статті 549 ЦК У країни неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що пеня і штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення кредиту свідчить про безпідставне намагання кредитодавця застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості.

Крім того, одночасне стягнення штрафу та пені суперечить статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка наголошує, що ніхто не може бути притягненим до суду або покараним двічі за одне і те саме діяння.

Таким чином, суд відмовляє позивачеві в стягненні заборгованості за пенею на суму 5 985,51 грн.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо того, що заборгованість виникла не з вини ОСОБА_1 Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу викрадення з її кредитної картки грошових коштів, оскільки з наданої суду витягу з ЄРДР від 07.10.2016р. вбачається, що до правоохоронних органів зверталася ОСОБА_3, а не позивачка.

Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 600,00 грн., тому суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Код рах. № 3111, МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором б/н від 18.04.2008 року у розмірі 15321,47 грн., з яких: 9474,99 грн. тіло кредиту; 4593,48 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1002,70 грн. штраф (процентна складова).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 12 жовтня 2018 року.