Справа № 263/9246/18
Провадження № 2/263/2141/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 10 липня 2018 року надійшла указана позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № 5 житлового будинку № 96 по вул. А. Куїнджі (вул. ОСОБА_5) у м. Маріуполі Донецької області.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до ордеру серії КО № 004086 ОСОБА_6 на сімю з чотирьох людей: ОСОБА_1 (дружина); ОСОБА_7 (донька); ОСОБА_2 (син), ОСОБА_8 (донька), на підставі рішення Виконавчого комітету Жданівської міської Ради народних депутатів від 14 листопада 1984 року № 430 йому надана у користування квартира № 5 у житловому будинку № 96 по вул. А. Куїнджі (вул. ОСОБА_5) у м. Маріуполі Донецької області. Після отримання указаної квартири у користування ОСОБА_6 разом із своєю сімєю вселилися до цієї квартири та з 02 квітня 1985 року зареєстровані у ній. ОСОБА_6 18 травня 2000 року помер, у звязку з чим знятий з обліку, також 06 лютого 1987 року з обліку знята ОСОБА_7 У подальшому в указаній квартирі зареєстровані діти ОСОБА_3, а саме: 28 травня 2001 року ОСОБА_4; 28 травня 2007 року ОСОБА_9

На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітня дитина ОСОБА_9 Після смерті чоловіка ОСОБА_6, позивач є основним квартиронаймачем указаної квартири, яка є її постійним місцем проживання. На теперішній час у квартирі постійно проживають члени її сімї: донька ОСОБА_3, онук ОСОБА_5 та онука ОСОБА_10

Відповідач ОСОБА_2 у травні 2014 року добровільно виселився із спірної квартири, оскільки виїхав проживати до Російської Федерації, належне йому майно у квартирі відсутнє, однак відповідач не знявся з реєстрації в указаній квартирі. Адреса нового місця проживання відповідача позивачу не відома. З указаного періоду відповідач не виконує своїх обовязків, передбачених ст. ст. 64, 65 ЖК Української РСР, позивач за власні кошти проводить оплату житлово-комунальних послуг. Фактично в указаній квартирі відповідач не проживає більше чотирьох років без поважних причин, тому позивач посилаючись на положення ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР, просила позовні вимоги задовольнити (а. с. 2, 3).

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Треті особи своїм правом не скористалися та пояснень на позов не направили до суду.

2. заяви і клопотання:

клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, в якому вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а. с. 23);

заява третьої особи ОСОБА_4 про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки дійсно ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою його реєстрації АДРЕСА_1 з травня 2014 року (а. с. 17);

заява третьої особи ОСОБА_3 про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки дійсно ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою її реєстрації АДРЕСА_1 з травня 2014 року (а. с. 19).

3. процесуальні дії суду:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив, третім особам пояснення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності її у постійному місці проживанні понад шість місяців.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Судом установлено, що відповідно до ордеру від 03 грудня 1984 року серії КО № 004086, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Жданівської міської Ради народних депутатів від 14 листопада 1984 року № 430, ОСОБА_6 на сімю із 5 чоловік, у тому числі і позивача, надано у постійне користування трьохкімнатну квартиру № 5 по вул. А. Куїнджі (вул. ОСОБА_5), 96 у м. Маріуполі (а. с. 4).

Особовий рахунок № 6005 квартири АДРЕСА_2 25 грудня 2002 року виданий на квартиронаймача ОСОБА_1 (а. с. 5).

Згідно з інформацією з Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 22 червня 2018 року № 50-126-141, у квартирі № 5 за адресою: вул. Артема, 96, м. Маріуполь. Донецька область, зареєстровані: ОСОБА_1; ОСОБА_2; ОСОБА_4; ОСОБА_3; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6, 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 15 вересня 2000 року серії 1-НО № 481107, ОСОБА_6 помер 05 вересня 2000 року (а. с. 7).

Згідно з актом Комітету самоорганізації населення «Кальміуський» від 02 липня 2018 року № М-105-11-05, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 проживає разом з донькою ОСОБА_3, онуком ОСОБА_4, онукою ОСОБА_9, а також у квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не проживає за указаною адресою з 01 травня 2014 року та у квартирі відсутні належні йому речі (а. с. 9).

5. оцінка аргументів сторін.

Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для вирішення судом питання щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування указаним житловим приміщенням, оскільки за установленими судом обставинами він не проживає в указаній квартирі без поважних причин більше 6 місяців.

6. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. 9, 72 ЖК Української РСР та вважає, що спір виник з приводу користування жилим приміщенням в будинку державного фонду стосовно наймачів жилого приміщення, які його займають за договором найму на підставі ордера та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем порушуються житлові права позивача, у звязку з не виконанням відповідачем обовязків, передбачених ст. 10 ЖК Української РСР .

6.1. представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

7. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини та відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно із статтею 4 ЖК Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сімї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і повязані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у звязку з вибуттям наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

З установлених судом обставин необхідно дійти висновку, що ОСОБА_2 втратив інтерес до квартири, його відсутність не повязана із поважними причинами, він не проживає в указаній квартирі більше ніж шість місяців, тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Належних доказів на підтвердження факту проживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців матеріали справи не містять. У силу вимог статті 71 ЖК Української РСР заявлений позов про не проживання відповідача понад шість місяців у звязку з не поважними причинами за місцем реєстрації в жилому приміщенні є обґрунтованим.

8. Питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,8 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 9, 71, 70 ЖК Української РСР, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 5 у будинку № 96 по вул. А. Куїнджі (вул. ОСОБА_5) у м. Маріуполі Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВЕ № 245635, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 87539;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 87539, інші відомості відсутні.

Суддя О.М. Музика