Справа № 489/5010/18
Номер провадження 2/489/2304/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Тихонової Н.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2018 року позивач звернулася позовом, яким просила визначити між співвласниками частки у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Вказувала, що:

-згідно Свідоцтва про право власності на житло їй, відповідачам та померлим родичам сторін на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1;

-частки у праві власності на вказану квартиру не визначені;

-внаслідок смерті родичів позивача вона не має можливості оформити спадкові права через неможливість встановлення складу спадкового майна.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого.

Квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997 року, на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (після укладення шлюбу ОСОБА_1), ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5.

25.09.1997 року померла ОСОБА_7.

26.11.2009 року помер ОСОБА_12.

21.03.2010 року помер ОСОБА_13.

23.01.2018 року померла ОСОБА_6.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її баби - ОСОБА_6, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що майно спадкодавцю належало на праві спільної сумісної власності та неможливо встановити склад спадкового майна (а.с.17).

Разом з тим, згідно Свідоцтва про шлюб позивача вбачається, що до шлюбу прізвище імя та по батькові позивача були - «Нуміріченко Таміла Ігорівна» (а.с.11), в той час як в Свідоцтві про право власності на житло співвласником квартири є «Нумириченко Таміла Ігорівна» (а.с.5), проте належність правовстановлюючого документу позивачу не є предметом розгляду справи.

До того ж, у Свідоцтві про право власності на житло співвласниками квартири є також «Нумириченко Світлана Станиславівна» та «Нумириченко Микола Ігорович», однак позивач зазначає відповідачами «Нуміріченко Світлану Станіславівну» та «Нуміріченко Миколу Ігоровича», прізвища яких є відмінними від прізвищ співвласників квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене, суд вбачає, що позивачем не надано доказів щодо належності їй та відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло, через що суд дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог, а відтак в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення часток у праві спільної сумісної власності відмовити.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія та номер паспорта ЕР 454102, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідачі:

ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, серія та номер паспорта ЕР185291, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, серія та номер паспорта ЕР426239, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 серія та номер паспорта ЕР 282487,

місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 16.10.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова