Справа №359/8762/18
Провадження №2-з/359/127/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, а також визнання права власності на 1/2 частку в садовому будинку та земельній ділянці,

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що вона предявила позов про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного 4 липня 2016 року між відповідачами, а також визнання за нею права власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,051 га з кадастровим номером :03:002:1553 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованій в СТ «Одісей» на території Процівської сільської ради Бориспільського району, та на 1/2 частку в незавершеному будівництві житлового будинку, розташованому на цій земельній ділянці. Відповідач може знову відчужити земельну ділянку у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить виконання рішення суду, а також істотно ускладнить ефективний захист прав позивача. Тому ОСОБА_4 просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,051 га з кадастровим номером :03:002:1553 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Одісей» на території Процівської сільської ради Бориспільського району, а також на кухонні меблі італійського виробництва, електричну плиту та сауну.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

Відповідачі не зявились у судове засідання. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що 30 жовтня 2018 року ОСОБА_4 предявила до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.13-20), в якому вона просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 4 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4,

а також визнати за нею право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,051 га з кадастровим номером :03:002:1553 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованій в СТ «Одісей» на території Процівської сільської ради Бориспільського району, та на 1/2 частку в незавершеному будівництві житлового будинку, розташованому на цій земельній ділянці.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення пору-шених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу захід забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна за-гроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що відповідач має можливість в будь-який час відчужити спірну земельну ділянку у власність інших осіб. Беззаперечно, ця обставина унеможливить задоволення позову в частині вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку у вказаному обєкті нерухомого майна. До того ж, позивач буде вимушений додатково оспорювати дійсність інших правочинів щодо відчуження земельної ділянки. Ця обставина переконливо свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист його прав.

Крім того, накладення арешту на земельну ділянку є співмірним розміру позовних вимог та повністю відповідає їх змісту.

З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на земельну ділянку площею 0,051 га з кадастровим номером :03:002:1553 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Одісей» на території Процівської сільської ради Бориспільського району.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Беззаперечно, накладення арешту на земельну ділянку є втручанням держави у право відповідача на мирне володіння цим обєктом нерухомого майна. Водночас, таке втручання є необхідним для забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів. Такі цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними правами відповідача.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою, але не менш вагомою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, в предявленому позові не міститься жодної вимоги щодо кухонних меблів італійського виробництва, електричної плити та сауни. Вимога про накладення арешту на це майно не є співмірним розміру позовних вимог та не відповідає їх змісту.

З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволенні заяви про забезпечення позову в частині цієї вимоги ОСОБА_4 належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,051 га з кадастровим номером :03:002:1553 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в садовому товаристві «Одісей» на території Процівської сільської ради Бориспільського району.

У задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на інше майно ОСОБА_2 відмовити.

Повний текст ухвали суду складений 12 листопада 2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення її в повному обсязі. Водночас, апеляційне оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6