Справа № 457/652/18
провадження №2/457/255/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що 02 листопада 2017 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з частини житлового будинку 28/100 ідеальних долей згідно рішенням народного суду м. Дрогобича від 30 березня 1964 року. 22 листопада 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла йому усе належне їй майно, у тому числі, і частину будинку (28/100 ідеальних долей). 09 листопада 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини. На даний час він не може отримати від нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на свою частину будинку у звязку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на 28/100 ідеальних долей житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Симоненка, 10, м. Трускавець, Львівська обл. На даний час інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку становить 348382,00 грн. Документом, який підтверджує належність 28/100 ідеальних долей зазначеного будинку ОСОБА_3, є рішення Народного суду м. Дрогобича від 30 березня 1964 року, однак вказане рішення не було зареєстроване у КП Львівської обласної ради ДМБТІ та ЕО, у звязку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 02 листопада 2017 року, а саме: 28/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул Симоненка, 10, м. Трускавець, Львівська обл.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача, а також зазначив, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 цього Кодексу закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до свідоцтва про право спадщину від 05 квітня 1957 року після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями є його діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в рівних частках; до складу спадкового майна увіходить домоволодіння у м. Трускавці по віл Мічуріна № 14.

Згідно з рішенням Народного суду Дрогобицького району Львівської області від 05 квітня 1961 року у справі № 2-60-61 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про реальний виділ 2/5 частини домоволодіння та по зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про реальний виділ по 1/5 частині домоволодіння із загального домоволодіння, яке знаходиться в м. Трускавець по вул. Мічуріна, 12, виділено на користь ОСОБА_8 слідуючу масу: в житловому будинку кімнати, позначені на поверховому плані 2-4 площею 19,81 квадратних метрів і 2-2 площею 18,51 квадратних метрів та веранду 2-1; сарай виділити на користь позивачки ОСОБА_11 та частину, якою вона користується розміром 4 х 7 м. Земельну ділянку за ОСОБА_8 закріпити 673 квадратних метрів, що заштриховано на схемі та виділити на її користь 2 горіхи, які знаходяться біля криниці. Криницю залишити у спільному користуванні.

Відповідно до договору дарування від 07 серпня 1962 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_6 належну ОСОБА_7 1/5 частину домоволодіння, що знаходиться по вул. Мічуріна, 12 у м. Трускавець.

У подальшому рішенням Народного суду м. Дрогобича Львівської області від 30 березня 1964 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння ОСОБА_6 виділено в реальне користування кімнату під значком 2-3 площею 20,47 м.кв., кімнату 1-3 площею 18,60 м.кв., половину коридору 1-1 площею 8,55 м.кв., частину веранди «2» в розмірі, що припадає проти стінки розподілу коридору. ОСОБА_3 виділенов реальне користування кімнату під значком 1-2 площею 18,36 кв.м., половину коридору 1-4 площею 8,5 кв.м., підвал 1, 2 площею 17,87 кв.м., частину веранди «2» в розмірі, що припадає проти стіни розподілу коридору.

Таким чином, рішенням Народного суду м. Дрогобича Львівської області від 30 березня 1964 року за ОСОБА_3 закріплено 28/100 ідеальних долей будинку № 12 по вул. Мічуріна у м. Трускавець.

22 листопада 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_12, відповідно до якого заповіла все належне її майно своєму сину ОСОБА_1

Зі свідоцтва про смерть серії І-СГ № 482506, виданого Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_3 померла 02 листопада 2017 року.

У довідці № 1024 від 27 червня 2018 року, виданій Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», зазначено, що будинок (домоволодіння) № 10 по вул. Симоненка у м. Трускавець зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 (1/5 ідеальних часток) та ОСОБА_13 (2/5 ідеальних часток). Отже, рішення Народного суду м. Дрогобича Львівської області від 30 березня 1964 року не було зареєстровано у встановлено на той час законом порядку.

Після того, як позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на його ім'я після смерті ОСОБА_3, то отримав відповідь, що ним не було подано жодного документа, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на 28/100 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями за № 10 по вул. Симоненка у м. Трускавець.

Як зазначено вище, рішенням Народного суду м. Дрогобича Львівської області від 30 березня 1964 року за ОСОБА_3 закріплено 28/100 ідеальних долей будинку № 12 по вул. Мічуріна у м. Трускавець.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК доскладу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Порядок прийняття спадщини передбачений ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивач не має змоги оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавець не звернулася у відповідні органи для реєстрацій права власності на 28/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул Симоненка, 10, м. Трускавець, Львівська обл. на підставі рішення Народного суду м. Дрогобича Львівської області від 30 березня 1964 року.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавцю належало спірне спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, однак оформити спадкові права не в змозі у зв'язку з втратою відсутністю документу, то суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є підстави для визнання за ним права власності на таке.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 02 листопада 2017 року, а саме: 28/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул Симоненка, 10, м. Трускавець, Львівська обл.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_14