АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/1417/17
Провадження № 22-ц/792/1119/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/1417/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року (суддя Бондар О.О.) у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа - Департамент економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради про заборону вчинення неправомірних дій та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 просила суд заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 здійснювати земельні роботи, які пов'язані з розкриттям дорожнього полотна по АДРЕСА_1 біля житлового будинку №1а, б та зобов'язати відповідача демонтувати огорожу навколо будівельного майданчика і привести дорожнє полотно по АДРЕСА_1 до попереднього стану за власний рахунок. В обґрунтування позову ОСОБА_4 посилається на те, що вона є власником житлових квартир за АДРЕСА_1, а відповідач без будь-якого дозволу неподалік вказаного будинку здійснює розкриття дорожнього полотна, що може призвести до руйнування житла та знищення нерухомого майна і остання влаштувала огорожу, що обмежила рух транспортних засобів власників будинку №1б до подвір'я. На думку позивачки, ФОП ОСОБА_5, згідно договору про розкриття фундаментів від 2016 року не може проводити земляні роботи по розкриттю дорожнього покриття, крім того, відповідачкою не було виконано вимоги проектної документації, а тому будівельні роботи, які вчиняються на даний час є незаконними.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року забезпечено позов шляхом заборони ФОП ОСОБА_5 проводити будь-які земельні роботи по розкриттю дорожнього полотна по АДРЕСА_1 біля житлового будинку №1 а, б.

Рішенням Кам'янець-Подільського від 10 травня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянтка посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому вважає, що це рішення підлягає до скасування. На думку ОСОБА_4, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи: чи у відповідності до своїх повноважень Департамент економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради уклав із відповідачем договори про розкриття фундаментів. Крім того, як вказує апелянт, суд прийняв до уваги лише докази відповідача. ОСОБА_4 посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що дозволу на проведення охоронних розкопок та нагляд за земляними роботами на території НІАЗ «Кам'янець» ФОП ОСОБА_5 надано не було, а дозвіл, що виданий к.і.н. ОСОБА_6 не був зареєстрований у відповідності із законодавством. ОСОБА_4 посилається на те, що вона, будучи членом ОСББ «П'ятницька 1» є співвласником житлового будинку і її права порушуються тим, що тимчасову огорожу відповідачка встановила по межі земельної ділянки, на якій розташований будинок. Окрім того, апелянтка вважає, що суд першої інстанції умисно зазначив в рішенні про відсутність третьої особи в судовому засіданні, чим ухилився від підтвердження чи спростування доводів позивача.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив.

Представник апелянта в судовому засіданні 18.07.2018 року підтримав апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка, її представник, відповідачка та представник третьої особи на судове засідання 15.08.2018 року не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка є власником житлових квартир АДРЕСА_1 (а.с. 126, 126 зворот).

Департаментом економіки та розвитку інфраструктури міста і ФОП ОСОБА_5 укладено договори про розкриття фундаментів від 10.10.2016 року, предметом яких є проведення підготовчих робіт по розкриттю фундаментів з метою уточнення та обліку нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1. Вказані обставини визнавалися представниками як позивача так і відповідача і в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Також, 23.03.2017 року Управління ДАБІ у Хмельницькій області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ФОП ОСОБА_5 об'єкта: археологічні дослідження та розкриття фундаментів по АДРЕСА_1. І за результатами перевірки встановлено, що на момент проведення перевірки виконання будівельних робіт не виявлено і порушень містобудівного законодавства не встановлено (а.с. 36-38).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_4 не доведено порушення її прав, як власника квартир АДРЕСА_1 при проведенні ФОП ОСОБА_5 підготовчих дій по розкриттю фундаментів за адресою АДРЕСА_1, що є обов'язком позивачки відповідно до засад змагальності процесу.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно з частинами першою та шостою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскаржуване рішення не ґрунтується на нормах процесуального права є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом під час розгляду справи роз'яснювалися процесуальні права та обов'язки учасникам справи, наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій та суд сприяв учасникам процесу в реалізації ними прав, що визначенні ЦПК України. І ці обставини підтверджуються журналом судового засідання від 05.04.2017 року (а.с. 52-67). Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, представники учасників справи використовували на власний розсуд свої права та заявляли клопотання про приєднання до матеріалів справи тих доказів, які вважали за необхідне (протокол судового засідання від 06.03.2018 року а.с.139 -140)

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не з'ясовано, чи в силу своїх повноважень Департамент економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради уклав договори про розкриття фундаментів від 10.10.2016 року зі ОСОБА_5, що такі дії Департаменту призводять до незаконного захоплення земельної ділянки під проїжджою частиною дороги є безпідставними, оскільки на ці обставини позивачка не посилалася при обґрунтуванні позову та ці обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції. А гідно ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції однобічно розглянув справу, оскільки судом було дано оцінку лише тим доказам, що надавалися стороною відповідача є голослівними, адже Кам'янець - Подільським міськрайонним судом у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваного рішення) дано оцінку усі доказам, що наливалися учасниками справи та їх представниками. І ці доводи зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів, що не співпадає із власною оцінкою учасника справи, а відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що зазначення в судовому рішенні судом першої інстанції дати укладення договорів між ФОП ОСОБА_5 і Департаментом економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради про розкриття фундаментів «31 жовтня 2016 року» замість «10 жовтня 2016 року» є опискою, що підлягає виправленню у відповідності до вимог ст. 269 ЦПК України. І доводи апелянта про те, що цей факт підтверджує не вивчення судом змісту позову ОСОБА_4 і дослідження доказів поверхнево, є безпідставними.

Посилання апелянтки на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив про відсутність представника третьої особи в судовому засіданні заслуговують на увагу, адже як вбачається із матеріалів справи (а.с. 165-168) представник третьої особи ОСОБА_7 10.05.2018 року був присутній в судовому засіданні і давав пояснення, проте ця обставина не впливає на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Оцінюючи доводи апеляції в тій частині, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку, що між ОСОБА_5 та ДП «Науково - дослідницький центр «Охоронна археологічна служба України» 31.10.2016 року було укладено договір на виконання археологічного нагляду за земляними роботами на ділянках розкриття фундаменту; що судом першої інстанції при постановлені рішення не було враховано, що на 10.03.2017 року дозволів на проведення охоронних розкопок та нагляд за земляними роботами на території НІАЗ «Кам'янець» у відповідача не було; що дозвіл на проведення охоронних розкопок та нагляд за земляними роботами на території НІАЗ «Кам'янець» за №22-082/17 від 28.004.2017 року виданий к.і.н. ОСОБА_6 не був зареєстрований відповідно до вимог підзаконних актів; що ОСОБА_5 не надано доказів на підтвердження того, що вона була спроможна виконати підготовчі роботи по розкриттю фундаментів є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в суді першої інстанції стороною позивача в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України (2004 року, чинному на час подачі позову) так і в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України ( 2017 року, чинному на час ухвалення оскаржуваного рішення) не надано належних, допустимих та достовірних доказів порушення прав позивачки як власника квартир АДРЕСА_1. А посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що права позивача, як члена ОСББ «П'ятницька 1» порушуються встановленням ОСОБА_5 огорожі по межі земельної ділянки, на якій розташований будинок і відсутній будь - який під'їзд до будинку, так як цією огорожею був перекритий рух по вул. П'ятницькій в силу вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України не можуть бути прийняті та розглянуті в суді апеляційної інстанції, оскільки не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. Пєнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк