САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2521/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Нор І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договорів нікчемними,

за участі: представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договорів нікчемними.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що в серпні 2015 року Вишгородським районним судом Київської області відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу за зобовязання вчинити певні дії. Вимоги обґрунтовані тим, що до нього відповідно до Договору відступлення вимоги від 01.08.2015 року перейшли всі права за депозитними вкладами у ПАТ КБ «Приватбанк», що належали ОСОБА_1, в тому числі права вимоги за договорами:

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756063 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №1 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756064 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №2 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756065 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №3 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756066 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №4 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756067 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №5 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756068 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №6 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756069 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №7 від 31.01.2005 року;

- Договір від 31.01.2005 року про депозитний вклад з виплатою процентів щомісячно №177s756070 на суму 500000,00 грн. строком на 6 місяців (до 31.07.2015 року) із процентною ставкою у розмірі 20% річних. Факт внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №8 від 31.01.2005 року.

Представник позивача посилається на те, що вищезазначені договори є нікчемними, оскільки не додержана письмова форма їх укладення. А надані меморіальні ордери в розумінні Інструкції про касові операції в банках України, що затверджено постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року №337, та інших законів, нормативно-правових актів у сфері банківської діяльності, не є документами, що підтверджують внесення готівки в касу банку. Крім того, договори, що є предметом спору підписані не уповноваженою на те особою. Т.ч. і договори за уступки вимоги за цим договором є недійсними. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким встановити нікчемність зазначених вище правочинів, а також визнати нікчемним договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01.08.2015 року про відступлення права вимоги.

31.05.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі (а.с.61).

03.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження по справі (а.с. 69-74).

07.07.2017 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу було залишено без руху (а.с.82)

04.09.2017 року після усунення недоліків ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційне провадження по справі було відкрите та призначено справу до розгляду (а.с. 101-102).

12.10.2017 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу було відхилено, ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін (а.с.128)

26.01.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, оригіналів договорів про депозитний вклад ( т.3а.с.68).

18.04.2015 року представником позивача подано клопотання про тимчасове вилучення доказів ( а.с.177-178).

18.04.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відмовлено в задоволенні клопотання ( а.с.216).

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву та просили задовольнити позовні вимоги на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та пояснив, що договори є легітимними, в процесі розслідування було виявлено, що кошти знаходяться у Липовського, однак банк повинен відповідати за дії своїх співробітників.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви та пояснив, що договори є легітимними в 2004-2005 роках в банку застосовувалась макетна система договорів, вони були подібні та підписувались Липовським, що перебував на посаді заступника керівника. Обовязок відшкодування лежить на банку. Кошти передавалися в приміщенні банку за участю Липовського, та старшого касиру. Внесення коштів також підтверджується меморіальним договором.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно пункту 2.9 Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Крім того, під час розгляду справи відповідачем надано для огляду оригінали договорів банківських вкладів та оригінали ордерів, які відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, а відповідно є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договори є правомірним, оскільки їх недійсність законом прямо не встановлена та судом недійсними вони не визнані, позивачем належними та допустимими доказами не доведено неправомірності їх укладення та не спростовано посилання відповідача щодо укладання договорів та зарахування коштів по ним у зазначених розмірах та невиконання позивачем їх умов й до тепер в повному обсязі згідно умов договорів, а тому договори повинні виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту договорів.

Позивачем в судовому засіданні не наведено жодних доказів, що можуть вказувати на нікчемність правочину.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної, немайнової шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Так, договори, що є предметом спору не містять будь-яких ознак нікчемного правочину, а тому суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на Законі, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 16, 215, 228 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-д, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн.) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, іпн.) про визнання договорів нікчемними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.П.Румянцев