Справа № 336/3257/18
Провадження № 2/336/2028/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкова М.А. за участі секретаря судового засідання Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (м. Запоріжжя, вул. Троїцька, 27) до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Юнівес» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72 ) про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання,-

Керуючись ст.ст. 259, 263-265,268, 354 ЦПК України, суд,-

В С Т а н о в и в:

14.06.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою уточненою в процесі розгляду до ПАТ СК «Юнівес» про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання.

В позові зазначає, він ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Spriners», державний знак «АР 6813 СА». 2015 року випуску.

15.08.2017 о 06:30 год. ОСОБА_2 В.І., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «110307», державний знак «АР 1227 ЕЕ» по автомобільній дорозі Харків - Сімферополь в районі вул. Садівництва, буд. 13 в .м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2018 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до полісу серії AM № 0207554 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, було забезпечено транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «11030740», державний знак «АР 1227 ЕЕ», зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., франшиза дорівнює 1 000 грн.

29.09.2017 Позивач звернувся до ПрАТ «СК«ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому відповідач свій обовязок передбачений п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не виконав, оскільки в останній день передбачений для розгляду заяви про відшкодування шкоди (29.12.2017), рішення ним так і не було прийнято.

Відповідно до звіту № 109 про оцінку Автомобіля від 19.09.2017, складеного субєктом оціночної діяльності - ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 67 501,19 грн.

Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена Відповідачем у повному обсязі не була. 20.04.2018 Відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 31 466,19 грн. При цьому, позивач вказує, що узгодження розміру страхового відшкодування не було, оскільки Відповідач ухилився від виконання цих дій, та фактично самостійно без будь-якого обґрунтування здійснив часткову виплату страхового відшкодування, оцінену на власний розсуд.

23.04.2018 Позивачем подано через канцелярію Відповідача (Вх. 18/04/23-02 від 23.04.2018) письмову заяву про незгоду щодо розміру суми виплаченого страхового відшкодування, а також вимогу надати детальну калькуляцію виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 31 466,19 грн. (копія заяви із відміткою про отримання додається).

Станом на 10.06.2018 Відповідач будь-якої інформації не надав, відшкодовувати грошові кошти у повному обсязі, як вказує позивач, - відмовляється.

За таких обставин позивач просить суд, стягнути з відповідача 36035,00 грн. несплаченого страхового відшкодування, пеню за порушення зобовязань щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 11899,93 грн., три відстоки ріних в розмірі 1077,12 грн. інфляційні втрати в розмірі 2808,04 грн. та витрати на правову допомогу.

Відповідачем на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так представник відповідача вказав, що 03.10.2017 року отримавши заяву ОСОБА_1 про страхове відшкодування, а також після отримання всіх необхідних документів ПАТ СК «Юнівес» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 31624,31 грн. та здійснило його. Визначаючи розмір матеріальних збитків відповідач керувався звітом № 685 від 21.11.2017 року складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 32624,31 грн. висновок вартості відновлювальних робіт наданий позивачем вважають необґрунтованим.

Позивачем в порядку ст.. 179 ЦПК України до суду надано відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідач, який отримав копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття 14.08.2018 року подав відзив на позовну заяву лише 25.09.2018 року та пропустив процесуальні строки на подання відзиву. Також позивач посилався на той факт, що відповідачем надано фіктивний звіт про вартість відновлювальних робіт з огляду на те, що субєкт оціночної діяльності, який відповідно до даних наявних у звіті № 685 від 21.11.2017 здійснює свою діяльність за адресою: м. Донецьк, пр. Офіцерський, 69а/84 та провів оцінку автомобіля 16.07.2017, тобто майже на місяць раніше ніж трапилася дорожньо-транспортна пригода. Матеріали також поступили до даного субєкта оціночної діяльності 16.07.2017, а вже сам звіт було складено нібито 21.11.2017.

Позивач вказував, що цей автомобіль був зареєстрований за позивачем лише 01.08.2018, тобто через два тижні після проведення так званої оцінки вартості № 685 від 21.11,2017. Більш того, ОСОБА_5, ніколи не проводив огляд пошкодженого транспортного засобу, а тому ніяких висновків останній складати не міг. Акт огляду транспортного засобу складений 16.07.2018, що також підтверджує ознаки підробки вказаного звіту, оскільки знову ж таки, дорожньо-транспортна пригода була у серпні місяці.

Вказував, що відповідач в своєму відзиві на позовну заяву наводить лише особисті припущення, що нічим не підтверджені, а враховуючи строк подання відзиву, позивач просить суд вирішувати справу за наявними доказами без врахування відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав заявлені позовні вимоги, зазначив, що підставою для зупинення строків для вирішення питання про виплату страхового відшкодування може бути лише якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, за таких обставин відповідач допустив прострочення з власної вини. Не узгодивши розмір страхового відшкодування, самостійно на власний розсуд виплатив відшкодування частково. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, доводи її представника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статті 16 Закону України «Про страхування», стаття 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобовязання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання

послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

Відповідно до ч. З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки в розумінні наведених вище норм, підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується із правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-126 цс 14 від 11.03.2015р.

Як встановлено судом з матеріалів справи: ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Spriners», державний знак «АР 6813 СА». 2015 року випуску.

15.08.2017 о 06:30 год. ОСОБА_2 В.І., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «110307», державний знак «АР 1227 ЕЕ» по автомобільній дорозі Харків - Сімферополь в районі вул. Садівництва, буд. 13 в .м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2018 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди і звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до полісу серії AM № 0207554 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (витяг додається), було забезпечено транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «11030740», державний знак «АР 1227 ЕЕ», зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., (сто тисяч гривень) франшиза дорівнює 1 000 грн. (одна тисяча гривень).

Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)та виплатити його.

29.09.2017 Позивач звернувся до ПрАТ «СК«ЮНІВЕС» (далі за текстом - Відповідач) із заявою про виплату страхового відшкодування.

При цьому відповідач свій обовязок передбачений ст.. 36.2, ст.. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не виконав, оскільки в останній день передбачений для розгляду заяви про відшкодування шкоди (29.12.2017), рішення ним так і не було прийнято.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. З ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до звіту № 109 про оцінку Автомобіля від 19.09.2017 (копія додається), складеного субєктом оціночної діяльності - ОСОБА_4, сертифікат СОД № 538/16 від 14.07.2016, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 67 501,19 грн. (шістдесят сім тисяч пятсот одна гривня девятнадцять копійок).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Станом на день ухвалення рішення сума страхового відшкодування виплачена Відповідачем у повному обсязі не була. 20.04.2018 Відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 31 466,19 грн. При цьому, що узгодження розміру страхового відшкодування не було, оскільки Відповідач ухилився від виконання цих дій, та фактично самостійно без будь-якого обґрунтування здійснив часткову виплату страхового відшкодування, оцінену на власний розсуд.

23.04.2018 Позивачем подано через канцелярію Відповідача (Вх. 18/04/23-02 від 23.04.2018) письмову заяву про незгоду щодо розміру суми виплаченого страхового відшкодування, а також вимогу надати детальну калькуляцію виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 31 466,19 грн. Відповідач будь-якої інформації не надав, відшкодовувати грошові кошти у заявленному позивачем обсязі відмовився.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при прийнятті відповідачем рішення про здійснення Позивачу страхового відшкодування (регламентної виплати) (20.04.2018) в сумі 31 466,19 грн., ним було порушено вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону 1961-IV, оскільки узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання ; відшкодування, ним не проводилось.

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплату його могло бути прийнятим лише у разі визнання ним (відповідачем) вимог заявника обґрунтованими, однак сума страхового відшкодування у розмірі 31 466,19 грн., свідчить про протилежне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Відповідно до н. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Досліджуючи матеріали долученого до відзиву звіту № 685 від 21.11.2017 року складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5 щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Mersedes Benz Sprinter суд приходить до висновку щодо недостовірності вказаного доказу виходячи з наступного:

Вказаний висновок складено субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5, зареєстрованим місцем діяльності якого є м. Донецьк вказана місто, як на час складання звіту так і на час розгляду справи, знаходиться на території непідконтрольній органам влади України та є територією проведення антитерористичної операції. Також про дослідженні змісту вказаного звіту, встановлено, що огляд забезпеченого транспортного засобу було проведено СОД ОСОБА_5 16.07.2017 року, тобто майже за місяць до події ДТП, що сталась 15.08.2017 року. За таких обставин уповноважена особа не могла знати ні про факт ДТП, ні встановити реальні пошкодження транспортного засобу, що стались через 29 днів після проведення огляду на підставі якого складено звіт.

Також при ухваленні рішення суд приймає до уваги, що відповідачем відзив на позовну заяву подано після спливу процесуального строку наданого судом, а саме відповідач, який отримав копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття 14.08.2018 року, подав відзив на позовну заяву лише 25.09.2018 року без поважних причин. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність вирішення справи за наявними матеріалами без врахування відзиву на позовну заяву.

Як встановлено судом розмір несплаченого відповідачем страхового відшкодування складає 36035,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК Украши зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у цивільній справі N 6-49цс12 від 6 червня 2012 року зазначила, що зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.

2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за* порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року N 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, зважаючи на умисне зволікання у виплаті страхового відшкодування та його неповну виплату, з урахуванням нового розрахунку розміру заборгованості, з Відповідача підлягає стягненню сума у період з 29.12.2017 по 19.09.2018 у розмірі 51 820, 09 гривень (пятдесят одна тисяча вісімсот двадцять гривень девять копійок), з яких:

36 035,00 грн. - несплачене страхове відшкодування. Пеня за порушення зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування за період з 29.12.2017 року по 19.09.2018 року, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за як: нараховується пеня - 11 899,93 грн. Три відсотки річні, за період з 29.12.2017 по 19.09.2018 - 1077, 12 грн. Втрати від інфляції, за період з 29.12.2017 по 19.09.2018 - 2 808, 04 грн.

Судом також встановлено, що для отримання правової допомоги та для належного захисту своїх прав та інтересів по вказаній справі позивач звернувся до Адвокатського бюро «Станіслава Гришина».

За отримання правової допомоги від представників Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» та за надані ними послуги з представництва інтересів позивача по вказаній справі позивачем сплачено гонорар у розмірі 10 000 гривень.

Згідно із положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. з ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат ) учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Факт надання юридичних послуг підтверджується Договором про надання правової допомоги, ОСОБА_3 наданих послуг, розрахунком судових витрат на професійну правничу допомогу, квитанцією до прибуткового ордеру № 15 від 21.09.2018 року.

За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

За таких обставин з відповідача до державного бюджету підлягає стягненню судовий збір від попередньої сплати якого позивач звільнений в розмірі 704.80 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265,268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (ідентифікаційний код юридичної особи 32638319 місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації 70036, Запорізька область, Вільнянський район, с. Вільногрушівське, вул.. Набережна, буд. 16): 36 035,00 грн. (тридцять шість тисяч тридцять пять гривень нуль копійок) несплаченої суми страхового відшкодування;11 899,93 грн. (одинадцять тисяч вісімсот девяносто девять гривень девяносто три копійки) пені;1077, 12 грн. (одна тисяча сімдесят сім гривень дванадцять копійок) 3 % річні; 2 808, 04 грн. (дві тисячі вісімсот вісім гривень чотири копійки) інфляційного збільшення боргу, що у сумі складає 51 820, 09 гривень (пятдесят одна тисяча вісімсот двадцять гривень девять копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (ідентифікаційний код юридичної особи 32638319 місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації 70036, Запорізька область, Вільнянський район, с. Вільногрушівське, вул. Набережна, буд. 16) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (ідентифікаційний код юридичної особи 32638319 місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.А. Голубкова.