АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 675/1536/17
Провадження № 22-ц/792/1153/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 675/1536/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року (суддя Демчук П. В.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Христівської сільської ради, ОСОБА_8 про визнання права на земельну частку (пай).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Христівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_9, яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), спадкоємцем померлої був її рідній брат ОСОБА_10 (батько позивача), який вступив в управління спадковим майном, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вказувала, що вона є спадкоємцем другої черги за законом, проте не може оформити спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) втрачений.

Судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_8

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Христівської сільської ради Ізяславського району, ОСОБА_8 про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом першої інстанції належним чином не перевірено та не встановлено факт існування заповіту складеного її тіткою ОСОБА_9 на користь батька позивача ОСОБА_10, що посвідчувався у Христівській сільській раді та не взято до уваги наявну у матеріалах справи довідку сільської ради про те, що після смерті ОСОБА_9 в управління спадковим майном вступив батько позивачки. Крім того, як зазначає апелянт судом, не було надано належної правової оцінки факту існування заповіту ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача Христівської сільської ради в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Інший учасник справи в судове засідання не з'явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Статтею 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ст.. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай), суд першої інстанції не врахував, що визначення права в порядку спадкування повинно було здійснюватися за правилами кодексу ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, та в порушення вимог закону справу розглянув на підставі ЦК України 2004 року.

З огляду на викладене, постановлене судом першої інстанції рішення не можна визнати законним та обґрунтованим й воно підлягає скасуванню.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 (а.с.31 на звороті)

За життя ОСОБА_9 отримала сертифікат НОМЕР_1 на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Сморшки розміром 4,45 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 6).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_11, який звернувся до Ізяславської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 20 травня 1999 року державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори для ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9, а саме на житловий будинок та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства (а.с.31-36 ).

Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звертався ОСОБА_10, батько позивача, однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено та роз'яснено, що він вправі спадкувати після смерті сестри лише за відсутності спадкоємців першої черги (а.с. 36, 38 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10, спадкоємцем якого є донька ОСОБА_4 (а.с. ).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року встановлено, що ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була сестрою ОСОБА_10 та тіткою для ОСОБА_4 (а.с. ).

За наявності спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_9 - її чоловіка ОСОБА_11, який оформив свої спадкові права, ОСОБА_10, як спадкоємець другої черги, не набув будь-яких спадкових прав після смерті своєї сестри, і йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Відповідно, і до складу спадщини після смерті ОСОБА_10 не входять такі права та обов'язки згідно зі ст. 1218 ЦК України. За таких умов, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 відсутні.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на довідку Христівської сільської ради №494 від 20.09.2016 року, в якій зазначено про те, що ОСОБА_10 вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_9, оскільки згідно довідок Христівської сільської ради №223 від 04.09.2017 року, №252 від 12.07.2018 року, така довідка є недійсною та видана помилково (а.с. 40, 106).

Доводи апеляційної скарги про факт існування заповіту складеного ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом в підтвердження даних обставин належних та допустимих доказів не надано. Такими обставинами позивач не обґрунтовувала позовні вимоги.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, у журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Христівської сільської ради народних депутатів за період з 1992 по 2000 роки, який був досліджений апеляційним судом, записи стосовно складення заповіту ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 відсутні.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_4 до Христівської сільської ради, ОСОБА_8 про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 серпня 2018 року

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Демчук П. В. Провадження № 22-ц/792/1153/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 5