ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1146/18 Справа № 199/6713/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя-доповідач - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської Ірини Ігорівни про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року частково задоволено його позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, третя особа - Дніпропетровське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування; стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., матеріальну шкоду в розмірі 15,00 грн., судові витрати у розмірі 89,99 грн. 17 лютого 2017 року на виконання зазначеного рішення апеляційного суду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано три виконавчі листи, які в той же день були подані до Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, які не були виконанні у встановлений законом строк, у зв'язку з чим ОСОБА_2 подав скаргу на бездіяльність ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області. За результатом розгляду зазначеної скарги Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу від 21.06.2017 року, яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року, якою скаргу ОСОБА_2 задоволено, зобов'язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якого знаходяться виконавчі листи по справі №199/6713/14-ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17 лютого 2017 року, усунути порушення прав ОСОБА_2 шляхом перерахування коштів за виконавчими листами у справі №199/6713/14-ц через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання стягувача ОСОБА_2: АДРЕСА_1; зобов'язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строків перерахування коштів на користь ОСОБА_2 за виконавчими листами по справі № 199/6713/14-ц про стягнення коштів з державного органу за весь час прострочення з моменту настання права на нарахування компенсації до моменту фактичного виконання виконавчих листів у справі № 199/6713/14-ц; стягнуто з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з явкою до суду у розмірі 38,68 грн. 24.01.2018 року ОСОБА_2 направив до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ оригінал ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2017 року, оригінал ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2017 року, які не виконані. У зв'язку з чим, просив визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; зобов'язати вчинити дії щодо виконання вищевказаного виконавчого документу, направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення "Укрпошти" №82 за місцем проживання ОСОБА_2 та витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_2 у готівковій формі покласти на боржника - Державну казначейську службу України; стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір за розгляд справи, стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з явкою до суду, як компенсацію за відрив від звичайних занять.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 серпня 2018 року про виправлення описок, задоволено скаргу ОСОБА_2, визнано незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.06.2017 року у справі № 199/6713/14-ц, провадження 4с/199/42/17; зобов'язано вчинити дії щодо виконання вказаної вище ухвали. Судові витрати віднесено на рахунок держави. Стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з явкою до суду у розмірі 44,82 грн.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на неповноту встановлення місцевим судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом МВС України та Державна казначейська служба повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і змісту скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року по цивільній справі № 199/6713/14-ц, провадження № 4-с/199/42/17, яка набрала законної сили, задоволено скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діяла громадська Організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», на бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Визнано незаконною бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів у провадженні якого знаходяться виконавчі листи у справі № 199/6713/14ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17 лютого 2017 року, зареєстровані за вхідним №12-480; №12-481, 12-479 від 17.02.2017 року щодо невиконання виконавчих листів у справі №199/6713/14ц у встановлений законом термін; зобов'язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якого знаходяться виконавчі листи по справі №199/6713/14ц, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17 лютого 2017 року усунути порушення прав ОСОБА_2 шляхом перерахування коштів за виконавчими листами у справі №199/6713/14ц через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання стягувача ОСОБА_2 (АДРЕСА_1); зобов'язано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строків перерахування коштів на користь ОСОБА_2 за виконавчими листами по справі №199/6713/14ц про стягнення коштів з державного органу за весь час прострочення з моменту настання права на нарахування компенсації до моменту фактичного виконання виконавчих листів у справі №199/6713/14ц. Судові витрати віднесено на рахунок держави. Стягнуто з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів на користь ОСОБА_2 витрати пов»язані з явкою до суду у розмірі 38,68 грн. (а.с. 32-37).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року по цивільній справі № 199/6713/14-ц, (4-с/199/42/17) виправлено описки допущені в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року по цивільній справі № 199/6713/14-ц, (4-с/199/42/17), та приведено ухвалу у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 38-39)

З копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2017 року (а.с.138-152) вбачається, що 18.01.2018 року МЮУ отримано заяву ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчого документу - ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2017 року, із врахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровської області від 29.06.2017 року (а.с. 140); зазначена заява надійшла на адресу Департаменту ДВС МЮУ 30.01.2018 року.

Згідно з інформаційним витягом про виконання зазначеної вище заяви ОСОБА_2, 30.01.2018 року за №2592-33-18 накладено резолюцію про передачу на розгляд зазначеної заяви ОСОБА_4; 01.02.2018 року ОСОБА_5 накладено резолюцію про передачу заяви для розгляду до 28.02.2018 року головному виконавцю Воробйову О.В.; 06.02.2018 року ОСОБА_7 накладено резолюцію про передання для розгляду зазначеної заяви головному виконавцю Клименко Р.В. до 28.02.2018 року.

13.02.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв'язку із тим, що стягувач до заяви про відкриття виконавчого провадження не надав підтвердження сплати авансового внеску та у зв'язку з неможливістю виконання рішення про стягнення коштів з Державної казначейської служби України органом ДВС.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 року (а.с.169-172), визнано неправомірним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І.С. з виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/6713-14-ц (4с/199/42/17) щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання; зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І.С. вчинити дії з виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/6713/14-ц (4с/199/42/17); стягнуто з Департаменту ДВС МЮУ на користь ОСОБА_2 44,80 грн. компенсації за відрив від звичайних занять, судові витрати віднесено на рахунок держави (а.с. 165-168).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно з п.п. 8, 9 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриттявиконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 447 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наданої на запит апеляційного суду реєстраційно-контрольної карти №2592-33-18, вбачається, що заява ОСОБА_2 надійшла до органу ДВС 30.01.2018 року, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу датовано 13.02.2018 року.

З наданого апелянтом списку згрупованих рекомендованих відправлень з повідомленням від 20.02.2018 року, не вбачається за можливе встановити, які саме документи були направлені ОСОБА_2 та не доведено факт відправлення кореспонденції скаржнику, оскільки не надані докази прийняття поштового відправлення відповідним відділенням поштового зв»язку, а безпосередньо на списку згрупованих рекомендованих відправлень з повідомленням відбиток штемпелю відповідного поштового відділення відсутній. Отже, доказів направлення скаржнику повідомлення про повернення виконавчого документу та самого виконавчого документу рекомендованим листом з повідомленням про вручення суду не представлено. Доказів дотримання строків, що передбачені ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», апелянтом суду також не представлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про те, що внаслідок бездіяльності уповноваженої особи суб»єкта оскарження, яка полягала у ненаправленні своєчасно ОСОБА_2, як повідомлення від 13.02.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так і самого виконавчого документу, чим порушено права скаржника.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.06.2017 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження 4с/199/42/17), зводяться до непогодження з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі №199/6713/14-ц (4-с/199/42/17), яка набрала законної сили; крім того, доводи апелянта стосуються непогодження з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 року, зміст яких наведено вище.

Однак, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Твердження апелянта про те, що заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ є неналежним суб»єктом оскарження - не спростовують висновків місцевого суду про наявність підстав для задоволення скарги; ОСОБА_2 оскаржуються дії уповноваженої особи відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ. Заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ являється посадовою особою, що наділена повноваженнями для організації роботи, зокрема, щодо вчасного реагування на звернення скаржника, вчасного та належного відправлення скаржнику поштового листа з повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з оригіналом відповідного виконавчого документу. Однак, як встановлено вище, відповідні функції суб»єктом оскарження здійснені не були.

Колегія наголошує, що, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Колегія звертає увагу, що частиною 2 ст. 138 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що, у зв'язку з розглядом даної справи, ОСОБА_2 п'ять разів з'являвся за викликами до апеляційного суду (25.07.2018 року, 24.10.2018 року, 27.11.2018 року, 11.12.2018 року, 27.12.2018 року). З урахуванням часу призначення кожного із вказаних судових засідань та періоду перебування ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції до моменту закінчення даних засідань, а також враховуючи, що на дорогу від місця проживання позивача до апеляційного суду та на зворотній шлях скаржник кожного разу (зважаючи на особливості транспортного сполучення у м. Дніпрі) витрачав не більше двох годин, - колегія дійшла висновку, що у зв'язку з розглядом даної справи ОСОБА_2 витратив на відвідування суду апеляційної інстанції 15 год. 50 хв. Виходячи з погодинного мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи (22,41 грн.), розмір компенсації за відрив від звичайних занять дорівнює 347,35 грн., який підлягає стягненню з апелянта на користь скаржника.

Також, з наведених підстав, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про необхідність стягнення на користь ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з явкою до суду першої інстанції у розмірі 44,82 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення є правильним по суті, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України- залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 07 серпня 2018 року про виправлення описки, - залишити без змін.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в сумі 347 (триста сорок сім) грн. 35 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді