Справа № 135/1247/18
Провадження № 2/135/369/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі Ступак Ю.О.,

за участі позивачки ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у місті Ладижин Вінницької області, у залі суду, у загальному позовну провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на обґрунтування якого повідомила, що 30.03.2018 року Ладижинським міським судом Вінницької області було ухвалено обвинувальний вирок в справі №135/1304/16-к, яким відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджено за вчинення вказаного злочину, а її визнано потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні. Даний вирок 02.05.2018 року вступив в законну силу. Згідно встановлених в кримінальному провадженні обставин, 01.06.2016 року, близько 23.30 год., відповідачі, перебуваючи на території господарського товариства АДРЕСА_1, вчинили крадіжку належного їй майна, а саме: поросяти, вагою 35 кг., вартістю 1500 грн. та трьох курок, вартістю по 80 грн. кожна. Внаслідок зазначених протиправних дій відповідачів їй заподіяно матеріальну (майнову) шкоду на загальну суму 1 740 грн., розмір якої встановлено у вироку. На момент вчинення злочину, внаслідок якого їй завдано матеріальної шкоди, відповідачі були неповнолітніми особами, але на даний час всі відповідачі досягли повноліття і, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1180 ЦК України, мають відшкодувати завдану їй шкоду самостійно на загальних підставах. Крім майнової шкоди, діями відповідачів їй завдано також і моральну шкоду, яку вона оцінює в 9 000грн. При цьому зазначила, що після події, яка сталася 01.06.2016 р., суттєво змінився її звичний спосіб життя, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Їй не можна хвилюватись, оскільки, згідно наданої мені КП «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради довідки від 29.08.2018 року, вона хворіє на тяжкі хвороби. Внаслідок хвороб, від яких вона лікуюсь, будь-яке хвилювання може спричинити непоправну шкоду для її здоров'я, але, неправомірні дії та поведінка відповідачів під час досудового слідства та після судового розгляду кримінального провадження все ж таки змусили її хвилюватись.

У зв'язку з чим просила стягнути з відповідачів матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 1 740 грн. (по 580 грн. з кожного відповідача) та моральну шкоду в розмірі 9 000 грн. (по 3000 грн. з кожного відповідача).

Позивачка ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила задовольнити вимоги, викладені в ньому.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти того, що ними дійсно було вчинено злочин, чим завдано матеріальної та моральної шкоди, проте зазначили, що розмір моральної шкоди занадто великий і вони не зможуть сплати її.

Вивчивши та дослідивши докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Дані правовідносити регулються КК України, ЦК України та ЦПК України.

За змістом ч. 6ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 18.12.2009 р.).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, належить розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За відсутності факту вчинення протиправних дій, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 30.03.2018 року Ладижинським міським судом Вінницької області було ухвалено обвинувальний вирок в справі №135/1304/16-к, яким відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджено за вчинення вказаного злочину. Згідно встановлених в кримінальному провадженні обставин, 01.06.2016 року, близько 23.30 год., ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи на території господарського товариства АДРЕСА_1 вчинили крадіжку належного ОСОБА_1 майна, а саме: поросяти, вагою 35 кг., вартістю 1500 грн. та трьох курок, вартістю по 80 грн. кожна. Внаслідок зазначених протиправних дій відповідачів позивачці було заподіяно матеріальну (майнову) шкоду на загальну суму 1 740 грн., розмір якої встановлено у вироку, ОСОБА_1 визнано потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні. Даний вирок 02.05.2018 року вступив в законну силу. Окрім того, позивачці з огляду на її хвороби не можна хвилюватися, але даним кримінальним правопорушенням їй було завдано моральної шкоди через хвилюування.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.03.2018 року видно, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Внаслідок вказаних протиправних дій потерпілій ОСОБА_1 було завдано майнову шкоду на загальну суму 1740 грн. Даний вирок набрав законної сили 02.05.2018 року.

Із довідки КП «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради від 29.08.2018 року видно, що ОСОБА_1 хворіє, та потребує постійного лікування.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Отже, стягненню підлягає матеріальна шкода у розмірі 1740 грн., яка встановлена у обвинувальному вироку, по 580 грн. з кожного відповідача.

Суд визнає аргументованими доводи позивачки щодо спричинення їй немайнової шкоди внаслідок душевних страждань у зв'язку із протиправним заволодінням її майном відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що спричинило зміну звичайного способу життя ОСОБА_1 Разом з тим, позивачем у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, викликаних діями відповідачами, саме у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди. Так, суду не представлено належних та допустимих доказів наведених в обґрунтуванні спричинення моральної шкоди обставин тривалої емоційної напруги, нервозності, почуття образи та остраху позивача стосовно збереження свого майна, натомість відомостей про визнання цих обставин та розміру оспорюваного немайнового відшкодування відповідачем суду не представлено, що не позбавляє позивача його обов'язку їх доказування у відповідності до вимог принципу цивільного судочинства - змагальності сторін.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позов у цій частині вимог підлягає частковому задоволенню, враховуючи при визначені розміру відшкодування завданої позивачці моральної шкоди принципи розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачці душевних страждань, на підставі яких визначає достатнім розміром вішкодування спричиненої внаслідок вчинення кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 3000 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки, по 1000грн. з кожного відповідача.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку ціна позову згідно із п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України складає 3 077 219,38 грн.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 704, 80 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8 810,00грн.

Відповідно до поданої позивачем квитанції № 0.0..1 від 05.09.2018року ним сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., який підлягає стягненню з відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.

Із матеріалів цієї справи видно, що такі витрати підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №8 від 05.09.2018року, і становлять 400,00грн., та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки.

На підставі 10-13, 81, 133, 137, 141, 258, 263-265, 267, 274-279, 430 ЦПК України, керуючись ст. ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 1740 (одну тисячу) сімсот сорок гривень 00 копійок, по 580 (п'ятсот вісімдесят) гривень з кожного;

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, по 1000 (одній тисячі) 00 копійок з кожного;

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок, по 235 (двісті тридцять п'ять) гривень 00 копійок з кожного;

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок, по 133 (сто тридцять три) гривні 34 копійки з кожного.

В решті позову про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 грудня 2018 року.

Суддя: