ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2018 року

м. Київ

справа №360/2103/15-ц

провадження № 61-13764 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі за первісним позовом: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником Баховським Михайлом Михайловичем, на рішення апеляційного суду Київської області від 2 серпня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Олійника В. І., Журби С. О., Сліпченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про виселення, звільнення квартири та повернення її власнику.

Позов обґрунтовували тим, що 27 червня 2013 року між ними та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 укладений договір переуступки паю в Обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» (далі - ОК «ЖБК «Бригантина-2»), за умовами якого вони передали відповідачам свій пай у вказаному обслуговуючому кооперативі, який відповідає праву на квартиру АДРЕСА_1, загальна вартість якої становить 39 930 доларів США. Відповідачі сплатили їм аванс у розмірі 8 150 грн, що еквівалентно 1 000 доларам США, та зобов'язувались сплатити решту суми по системі ануїтету зі щомісячною платою по 438,10 доларів США в еквіваленті до гривні протягом 120 місяців під 12,5% річних.

Позивачі указували про те, що з 2015 року відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконували, унаслідок чого виникла заборгованість за поточними платежами більше ніж за шість місяців, що відповідно до п. 7.4 вказаного договору є підставою для виселення з квартири.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачів передати вказану квартиру власнику паю - ОСОБА_4

У січні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заперечуючи вимоги за первісним позовом, звернулися до суду із зустрічним про визнання договору від 27 червня 2013 року переуступки паю на квартиру ОК «ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою недійсним, мотивуючи його тим, що договір, укладений між ними та ОСОБА_4 і ОСОБА_5про переуступку паю суперечить вимогам закону щодо валютних зобов'язань та можливості встановлення ануїтетних платежів, у момент укладення договір не відповідав їх внутрішній волі.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року, ухваленим у складі судді Унятицького Д. Є., у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовуОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов висновку про обрання ними неналежного способу захисту порушенного права, так як предметом договору про переуступку був саме пай в ОК «ЖБК «Бригантина-2», а не квартира АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна. За таких обставин підстав для виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з цієї квартири і повернення її ОСОБА_4 немає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із недоведення, що на момент підписання спірного договору останні не бажали набути права власності на пай в ОК «ЖБК «Бригантина-2», їх волевиявлення не було вільним і не відповідало внутрішній волі, отже відсутні правові підстави для визнання недійсним цього договору. Крім того, визначення в договорі зобов'язання у валюті у грошовому еквіваленті до гривні відповідає вимогам статті 524 ЦК України, а обставини, що виникли після укладення договору, не впливають на його дійсність, тому підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 серпня 2016 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено. Визнано договір переуступки паю на квартиру в ОК «ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 27 червня 2013 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7, недійсним.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд, задовольняючи зустрічний позов, виходив із того, що в оспорюваному договорі усі платежі визначені у доларах США за незрозумілим комерційним курсом до гривні, що є порушенням частини першої статті 524 ЦК України. Крім того, вказаний договір укладено зі ОСОБА_4 як фізичною особою-підприємцем, він є змішаним, містить елементи купівлі-продажу квартири, а сума в договорі указана у доларах США, проте індивідуальна ліцензія на здійснення операцій з іноземною валютою у ОСОБА_4 відсутня; договір нотаріально не посвідчено, отже такий договір є недійсним.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 через представника адвоката Баховського М. М. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_6 і ОСОБА_7, не врахував, що сторони уклали договір добровільно, підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України для визнання договору недійсним, немає.

У іншій частині рішення апеляційного суду від 2 серпня 2016 року не оскаржується та не переглядається.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 посилаються на те, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та ухвалою цього ж суду від 6 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що 27 червня 2013 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 укладено договір переуступки паю в ОК «ЖБК «Бригантина-2» на квартиру з поетапною оплатою, за умовами якого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 передали ОСОБА_6 і ОСОБА_7 свій пай у вказаному обслуговуючому кооперативі, який відповідає праву на квартиру АДРЕСА_1, загальна вартість якої становить 39 930 доларів США.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 сплатили аванс у розмірі 8 150 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США, та зобов'язались сплатити решту суми по системі ануїтету зі щомісячною платою по 438,10 доларів США в еквіваленті до гривні протягом 120 місяців під 12,5% річних.

Звернувшись із зустрічним позовом про визнання цього договору недійсним, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 посилались на те, що укладення договору із зазначенням в ньому розрахунків в іноземній валюті суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частин першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Апеляційний суд у порушення вказаних норм закону та вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що сторони уклали договір добровільно, узгодили всі умови, у тому числі порядок розрахунків за пай, умови користування паєм та відповідальність за порушення виконання умов договору, визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Апеляційний суд, вказуючи про незрозумілість визначеного у спірному договорі комерційного курсу долара США до гривні, зробив такий висновок на припущеннях, оскільки предметом позову було не тлумачення умов, а оцінка його дійсності у відповідності до вимог статей 203, 215 ЦК України.

Інших підстав для визнання оспорюваного договору переуступки паю недійсним апеляційним судом не встановлено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені статтею 215 ЦК України для визнання договору переуступки паю від 27 червня 2013 року недійсним, відсутні, оскільки на момент його підписання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 бажали набути права власності на пай в ОК «ЖБК «Бригантина-2», їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Валютне зобов'язання, визначене у грошовому еквіваленті в іноземній валюті до гривні, відповідає вимогам статті 524 ЦК України, а обставини, що виникли після укладення договору, не впливають на його дійсність.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення у частині, що оскаржується.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи, що рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості, воно підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 413 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником Баховським Михайлом Михайловичем, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 серпня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою скасувати із залишенням в силі у цій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_7на користь ОСОБА_4 по 584,64 грн з кожного судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик