Справа № 351/1427/15-ц
Провадження № 22-ц/779/987/2018
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Малєєва А.Ю.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю: апелянта - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Калиновським М.М. 04 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 про стягнення коштів в якості компенсації за знецінення присудженої спадкодавцю ОСОБА_5 суми відшкодування моральної шкоди та трьох відсотків річних за прострочення виконання судового рішення. Позовні вимоги були мотивовані тим, що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 за виконавчим листом №351/488/13-к становить 4037,98 грн згідно довідки ДВС станом на 01.03.2018. З урахуванням індексів інфляції та трьох процентів річних, позивач просила стягнути з відповідача суму індексації 3904,72 грн, 484,48 грн - три проценти річних, а всього 4388,48 грн, а також вартість судового збору та юридичної допомоги (а.с.122).

Рішенням Снятинського районного суду від 04 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено у повному об'ємі.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Апелянт зазначила, що борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 становив за виконавчим листом № 351/488/13-к 5000 грн, оскільки цю суму моральної шкоди було стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5 згідно вироку по кримінальній справі. Крім того, за виконавчим листом 351/1829/13-ц борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 становив 1172,68 грн. Позивач зауважила, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження тільки за виконавчим листом 351/1829/13-ц, де борг був погашений. Що стосується боргу в сумі 5000 грн, то провадження за цим виконавчим листом не було закрито. Апелянт вказала, що після смерті брата вона прийняла спадщину, а відтак до неї перейшло право на відшкодування моральної шкоди, яку було присуджено судом спадкодавцеві за його життя, а також вона має право на стягнення з боржника індексу інфляції та трьох відсотків річних за період ухилення ОСОБА_3 від сплати визначеної судом суми коштів у відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_5 Посилаючись на вищенаведене, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній. Крім того, зазначила, що ОСОБА_3 сплатила визначені судовим рішенням кошти у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_5, тільки через декілька років після його смерті - у березні 2018 року. Це призвело до знецінення суми коштів, зазначених у судовому рішенні. Тому вона вважає, що має право на присудження їй, як спадкоємцю, коштів за знецінення грошової компенсації спричиненої брату моральної шкоди та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Представник відповідачки доводи апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що сума індексації та три відсотки річних, на яку претендує ОСОБА_2, не може бути їй присуджена, оскільки позивачці на визначену її брату судом суму коштів у відшкодування моральної шкоди нотаріальною конторою не видавалось свідоцтво про право на спадщину. Крім того зауважив, що ОСОБА_3 не ухилялась від виконання грошового зобов'язання, визначеного судом, їй не повідомлялось про звернення судового рішення до виконання. Про наявність відповідного виконавчого провадження вона дізналась з матеріалів справи за позовом ОСОБА_2, після чого у березні 2018 року одразу добровільно сплатила присуджену ОСОБА_5 суму коштів у відшкодування моральної шкоди на рахунок виконавчої служби. На його думку, рішення суду першої інстанції в даній справі є законним і обґрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки не виникло право на стягнення коштів в якості компенсації знецінення визначеної судом суми відшкодування моральної шкоди, спричиненої її брату ОСОБА_5 та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки останній за життя не звертався в суд з позовом про стягнення з боржника названих сум.

Колегія суддів з цим висновком погоджується з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що вироком Снятинського районного суду від 01 квітня 2013 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Цивільний позов про компенсацію моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5 5000 грн моральної шкоди (а.с.24-25).

Рішенням Снятинського районного суду від 28 листопада 2013 року також стягнуто з ОСОБА_3 1252,68 грн затрат на лікування та 300 грн за надання юридичної допомоги в користь ОСОБА_5 (а.с.26-27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (копія свідоцтва про смерть - а.с.9). Все своє майно він заповів сестрі - ОСОБА_2 (копія нотаріально посвідченого заповіту від 14.01.2015 року - а.с.4).

З довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 12 серпня 2015 року №989/02-14 вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 24 липня 2015 року про прийняття спадщини за заповітом заведена спадкова справа (а.с.3).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема: юридичні факти; рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства; акти цивільного законодавства; у випадках встановлених актами цивільного законодавства, акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, а також настання або ненастання певної події у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором.

У статті 1230 ЦК України зазначено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях, а також право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 не перебував у договірних відносинах із відповідачем. Цивільним законодавством України не передбачено спадкування права на відшкодування майнових (матеріальних) збитків спадкоємцями (крім, які виникли із договірних зобов'язань).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить тільки право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яке присуджено судом спадкодавцеві за його життя, а також переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

З довідки Снятинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 05.05.2018 вбачається, що 21.07.2014 ОСОБА_5 звернувся до відділу ДВС із заявою про взаємозаміну боргу, зменшивши суму боргу ОСОБА_3 на 1690 грн, тому сума боргу після часткового погашення і взаємозаміни станом на 13.03.2018 становила 4037, 98 грн.

Після відкриття місцевим судом провадження в даній справі ОСОБА_3 13.03.2018 року внесено на депозитний рахунок відділу кошти у сумі 4037,98 грн, призначення платежу: борг ОСОБА_5 від ОСОБА_3 (а.с.123).

Колегія суддів зауважує, що позивачкою не надано документальних доказів того, що ОСОБА_3 раніше було відомо про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення про стягнення з неї 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, спричиненої нею ОСОБА_5 Отже, не можна дійти до висновку, що ОСОБА_3 ухилялась від виконання згаданого грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора відповідальність за порушення грошового зобов'язання може бути покладено на боржника, який прострочив його виконання. За відсутності доказів умисного ухилення боржника від виконання грошового зобов'язання підстав для застосування названої правової норми немає.

Рішення суду, якими на користь ОСОБА_5 за його життя були стягнуті з відповідача суми індексації та трьох процентів річних, відсутні. Крім того, звертає на себе увагу й той факт, що ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 компенсаційних коштів за знецінення присудженої її брату коштів та трьох процентів річних від простроченої суми надала суду тільки довідку про відкриття після смерті ОСОБА_5 спадкової справи за її заявою. Однак, ця довідка не являється правовстановлюючим документом, який би підтверджував її право спадкоємця на кошти, присуджені ОСОБА_5 в якості відшкодування моральної шкоди. Відсутність свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_5 в засіданні апеляційного суду не заперечувала.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 04 червня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2018 року.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

А.Ю. Малєєв