З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 грудня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики, -
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник не зявилися. Позивачка надала заяву в якій підтримала заявлені вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.36).
Відповідач ОСОБА_2, який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності із ст.ст.128, 130 ЦПК України, в судове засідання не зявився без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав.
Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно дост.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України 21.04.2018 року відповідачу була направлена письмова вимога про повернення коштів, але протягом 30 днів ОСОБА_2 її не виконав (а.с.11-13).
За твердженням позивачки відповідач протягом цього часу декілька разів сплачував лише відсотки. Розмір основного боргу на дату подачі позову за курсом НБУ складає 920500 грн., борг за відсотками за курсом НБУ 386445,63 грн., а загальна сума боргу становить 1306945,63 грн.
Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Тобто за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму основного боргу, який на дату подачі позову за курсом НБУ складає 920500 грн., борг за відсотками за курсом НБУ 386445,63 грн., а разом 1306945,63 грн. згідно наданих позивачкою розрахунків, перевірених судом.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Зі змісту ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
При цьому, склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.
На підтвердження понесених витрат до позову додано лише договір про надання правничої допомоги № 19 від 20.04.2018 року із специфікацією послуг №1, розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с.8-10,15). Документальних доказів на підтвердження оплати будь-яких витрати на правову допомогу суду не надано.
Оскільки позивачці Ухвалою суду від 12.10.2018 року було відстрочено сплату судового збору та у звязку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8810,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 19, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1,) на користь держави судовий збір у сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 13 грудня 2018 року, складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя