Провадження №2/447/35/18
Справа №447/1619/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

02.10.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Гірська сільська рада Миколаївського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить зобов"язати відповідача ОСОБА_2 усунути всі перешкоди у користуванні належним йому майном, розташованим у с. Гірське по вул. Дрогобицькій, 57 Миколаївського району Львівської області, а саме- забрати із водовідного каналу, що розташований між їхніми земельними ділянками у селі Гірське по вул. Дрогобицькій між присадибними ділянками будинків № 55 та № 57, по всій його довжині та ширині .згідно плану забудови ОСОБА_1 та Проекту роздержавлення і приватизації земель Гірської сільської ради, а саме: забрати дрова, будівельні матеріали, тимчасові дерев"яні споруди, та й взагалі все майно, що знаходиться на території цього каналу на день виконання рішення суду, та перенести на його (ОСОБА_2Я.) земельну ділянку згідно Державного акту права власності на неї.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він є власником житловою будинку, що ролашованнй у с. Гірське по вул. Дрогобицькій, 57 Миколаївського району Львівської області. Цей житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка перебуває у його користуванні, а саме: 0, 25 га, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку (БОЖБ) та 0.03 га, призначених для веденню ОСГ. Відповідач ОСОБА_3 є його сусідом, їхні присадибні земельні ділянки межують між собою, але розділені водостічною канавою шириною 5 м.

Однак відповідач вже на протязі тривалого часу (декількох років) систематично намагається привласнити собі цю канаву, приєднати до своєї земельної ділянки, використовувати у своїх потребах, навіть накрив її належними йому дровами, будівельними матеріалами, сільськогосподарським реманентом, тощо. А це заважає нормальному функціонуванню канави, догляду за нею, прочищення від зарослів, углубленню та утримуванню в належному стані, що спричиняє затоплення його земельної ділянки. Територія канави шириною 5 м по всій її довжині, аж до потоку, належить до категорії земель загального користування, є власністю сільської громади та у розпорядженні сільської ради, і не підлягає передачі у приватну власність та одноособовому використанню. Ця канава межує з належною йому земельною ділянкою на довжині 70 м.

Позивач неодноразово звертався із заявами та скаргами на неправильні дії відповідача щодо присвоєння ним цієї громадської землі - канави та використання для своїх потреб, до Гірської сільської ради, в районні інстанції, проте не одержав належного державного вирішення цього питання, у звязку з чим просив позов задоволити.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні позовній заяві та просили таку задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував, однак підтвердив факт використання ним водовідвідної канави для власних потреб. В судове засідання призначене на 02.10.2018 року відповідач не зявився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник Гірської сільської рада Миколаївського району Львівської області ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п.п. «а», «б» ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Нормами ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Згідно п. Г ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно дост. 152 Земельного кодексу Українидержава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Згідно з ст. 189 Земельного кодексу Українисамоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Як встановлено в судовому засіданні, присадибні земельні ділянки, які призначені для БОЖБ та ведення ОСГ ОСОБА_1 та ОСОБА_3 межують між собою, але розділені водостічною канавою, ширина якої згідно проекту роздержавлення і приватизації земель Гірської сільської ради та Плану забудови виділеної позивачу земельної ділянки у 1963 року становить - 5 метрів. Призначення цієї канави дуже важливе, оскільки це є водовідвідна канава, у яку стікають всі стічні дощові, грунтові води, починаючи від центральної вулиці села, попри земельні ділянки позивача та відповідача, аж у потік, який розташований значно нижче, а оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 розташована нижче рівня вулиці, то без такого водовідведення її затоплять стічні води, які можуть залити не лише город, але й подвір'я та житловий будинок і господарські будівлі.

Відповідно до акту обстеження від 26.02.2016 року профільної комісії Гірської сільської ради, який був затверджений рішенням п"ятої сесії Гірської сільської ради 26.02.2016 року було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 розмістив дрова над ровом, який проходить між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та прилягають до земельної ділянки ОСОБА_1, та було порекомендовано ОСОБА_2 розмістити дрова на власній земельній ділянці згідно Державного акта.

Актом обстеження від 13.07.2016 року комісії Гірської сільської ради в складі 9-ти членів було встановлено,що дрова ОСОБА_2 розміщені на межі із ОСОБА_1, та що ОСОБА_2 використовує межовий рів у власних інтересах та заважає водовідведенню.

Із наведеного вбачається, що особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої особи, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, зокрема у попередній стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, за власний кошт.

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими, підтвердженні належними доказами по справі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов"язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в с. Гірське, вул. Дрогобицька 57, Миколаївського району, Львівської області шляхом звільнення водовідвідного каналу між земельними ділянками № 55 та №57 по вул. Дрогобицькій в с. Гірське Миколаївського району Львівської області від будівельних матеріалів, дров та тимчасових споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Суддя Карбовнік І. М.