Провадження № 2-з/638/307/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Омельченко К.О.) знаходиться зазначена цивільна справа.

ОСОБА_1 13.08.2018 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити вчиняти певні дії, а саме заборонити ОСОБА_3 виїзд за кордон.

Суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити його виконання після ухвалення рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені судом.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так заявником не надано доказів, які б свідчили про необхідність застосування саме заборони вчиняти певні дії, а саме виїзд за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, оскільки матеріали цивільної справи (позовна заява з додатками) знаходиться у провадженні судді Омельченко К.О., яка перебуває у щорічній відпустці, а суддя, що розглядає заяву про вжиття заходів забезпечення позову позбавлений можливості ознайомитися з ними, не містить доказів чи обґрунтування доводів позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. В заяві не зазначено про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто підстав, що дають можливість вважати, що відповідач не виконає зобовязання, та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір виїхати за межі України.

Заява про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені позивачем.

Крім того, до заяви про забезпечення позову не залучено квитанції про сплату судового збору.

З огляду на викладене, оскільки цивільна справа (позовна заява з додатками) знаходиться у провадженні судді Омельченко К.О., а заявником крім заяви про забезпечення позову, інших доказів суду не надано, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову.

Приписами ч.9 ст. 151 ЦПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди повернути заявнику.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: І.В. Семіряд