ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2110/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А. за участі: відповідача ОСОБА_2, позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на новому розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4.) до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, відповідач), третя особа: ОСОБА_6, про відшкодування шкоди (стягнення витрат на усунення недоліків майна), зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями, визнання права постійного безоплатного користування нежитловими приміщеннями, рішення у якій було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017.

При первісному розгляді справи, відповідачами у якій на той час були ОСОБА_2 та його батько ОСОБА_7, суд ухвалою від 19.02.2014 вжив заходи забезпечення позову, наклавши арешт на нерухоме майно відповідачів, а саме: 40/100 частин будинку АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_7, та 12/100 частин цього будинку, що належать ОСОБА_2

У вересні 2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, у якому просив взяти до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо необхідності з'ясовувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та встановити факт відсутності в матеріалах справи належних доказів, які обґрунтовують необхідність застосування арешту майна.

На обґрунтування заяви послався на те, що він не є належним відповідачем у спірних майнових взаємовідносинах щодо придбання позивачами частин садового будинку і не може відповідати за грошовими вимогами ОСОБА_3, що було встановлено судами першої та апеляційної інстанції при первісному розгляді справи, обраний позивачами вид забезпечення позову не відповідає заявленим вимогам та не співмірний з ними, застосування арешту є безпідставним та неправомірним і супроводжувалось порушенням закону.

Позивач ОСОБА_3 заперечував проти скасування заходів забезпечення позову вказуючи, що клопотання відповідача не ґрунтується на приписах процесуального закону, а обставини, на які він посилається, не можуть бути предметом судового розгляду в межах розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_4 просила розглянути клопотання відповідача відповідно до вимог закону.

Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Системний аналіз положень норм ст. 149-158 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд зобов'язаний скасувати заходи забезпечення позову лише у разі залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі та ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, а в інших випадках підставою для скасування заходів забезпечення позову може бути зміна обставин, які враховувались при прийнятті рішення про їх вжиття.

Отже зважаючи на те, що при новому розгляді справи суд першої інстанції не наділений повноваженнями надавати оцінку судовим рішенням, які були ухвалені при первісному розгляді справи, і до того ж аргументи відповідачів щодо незаконності і необґрунтованості ухвали про забезпечення позову були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, який своєю ухвалою від 28.04.2014 відмовив у задоволенні апеляційної скарги відповідачів та залишив ухвалу без змін, доводи ОСОБА_2 про незаконність ухвали та невідповідність її роз'ясненням Верховного Суду України, не заслуговують на увагу і є безпідставними.

Є необґрунтованими і ствердження відповідача про встановлення судами першої та апеляційної інстанції при первісному розгляді справи неналежності його як відповідача у спірних правовідносинах, оскільки первісні рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані в касаційному порядку.

Оцінка всім іншим доводам відповідача, зокрема, щодо подання позивачами до суду неправдивої інформації і фальсифікації доказів, буде надаватись судом при ухваленні рішення по суті позовних вимог, а відтак вказані обставини не можуть бути предметом розгляду при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову.

Посилання відповідача на те, що накладений арешт порушує його право власності, заслуговують на увагу, однак він не позбавлений права відповідно до положень ч. 4 ст. 156 ЦПК України за своєю ініціативою забезпечити грошові вимоги шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів, і в такому разі будуть наявні підстави для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Отже враховуючи, що розгляд справи в суді триває, а потенційний ризик невиконання відповідачем можливого рішення суду про відшкодування шкоди продовжує існувати, підстав для скасування заходів забезпечення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 158 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала проголошена 12.10.2018.