Справа №476/637/17 20.08.2018
Провадження №22-ц/784/1310/18
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Миколаїв

справа № 476/637/17-ц

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Анрієнко Л.Д.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про захист земельних прав

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області ухвалене 22 травня 2018 року суддею Черняковою Н.В. в приміщенні цього ж суду (повний текст судового рішення складено 25 травня 2018 року),

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист земельних прав.

Позивач зазначав, що 10 грудня 2005 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки площею 5 га, розташованої на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області строком на 49 років. Договором оренди визначено розмір орендної плати, яка мала складати 550, 83 грн. на рік. Проте з часу укладення договору оренди відповідач орендну плату не виплачував.

Посилаючись на порушення ОСОБА_2 істотних умов договору, а саме систематичну несплату орендної плати, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 5 508,30 грн. заборгованості по орендній платі за попередніх одинадцять років, розірвати договір оренди та зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та зазначав, що при укладенні договору оренди з ОСОБА_1 у 2005 році виплатив орендну плату орендодавцю наперед за весь час оренди, але письмового документу про це не взяв. Будь-яких претензій протягом цього часу та вимог про виплату орендної плати позивач не заявляв, що свідчить про відсутність предмету спору. Причиною звернення позивача до суду вважає тиск на нього з боку ТОВ СГВП «Правда», яке з 2017 року користується цією ділянкою та бажає в подальшому отримати її в оренду. Відповідачем заявлено про застосування до вимог ОСОБА_1 позовної давності.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року позов задоволено частково, розірвано договір оренди та стягнуто на користь ОСОБА_1 1 652, 49 грн. орендної плати. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просив рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апелянт зазначав, що позивач не довів факт невиплати йому орендної плати та систематичного порушення умов договору, тоді як строк виконання не настав. При цьому суд першої інстанції порушив його процесуальні права, принципи змагальності на рівності учасників процесу, відмовивши з надуманих підстав від проведення судової психологічної (психофізіологічної) експертизи з використання комп'ютерного поліграфу.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавав.

В судове засідання апеляційного суду позивач та його представник не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Справу розглянуто у відсутності сторін за участю представника відповідача ОСОБА_3

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом "Про оренду землі" (далі - Закон), ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.

За загальними правилами статті 651 ЦК умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Стаття 13 Закону визначає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати.

Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати (статті 24 Закону).

Правилами частини 1 статті 32 Закону також передбачені умови розірвання договору оренди землі, якими є невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, випадкове знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також підстави, визначені земельним законодавством та іншими законами України.

Норми земельного законодавства не містять визначення поняття «систематичності» щодо несплати орендної плати, проте загальними правилами найму (частина 1 статті 782 ЦК) передбачено право наймодавця (орендодавця) відмовитись від договору найму, якщо наймач не вносить плату за три місяці підряд, якщо плату визначену щомісячними платежами.

Виходячи з того, що право орендодавця на розірвання договору є наслідком порушення зобов'язання орендаря, то відповідальність останнього наступає при наявності його вини (статті 611,614 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 38, 39 том 1).

10 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки ( далі - Договір), який 19 липня 2006 року зареєстровано у Єланецькому РО МРФ ДЖП «Центр ДЗК» (а.с.7, 202 том 1).

Сторони узгодили строк дії договору - 49 років, розмір орендної плати - 550, 83 грн. за один календарний рік, загальний розмір за весь період дії договору - 26 990 грн., та строк внесення - до 1 жовтня кожного року, порядок перегляду розміру орендної плати (пункти 3,4 Договору).

Отже, за умовами Договору протягом його дії орендна плата мала сплачуватись ОСОБА_4 періодичними платежами один раз на рік до 1 жовтня кожного року.

Позивач ОСОБА_1 наполягав, що орендної плати від ОСОБА_2 з 2005 року не отримував.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував того факту, що орендну плату щорічними платежами, як то передбачено умовами Договору, він ОСОБА_1 не виплачував. Цю обставину підтвердив в апеляційному суді й представник відповідача.

Отже, факт порушення ОСОБА_2 умов, передбачених пунктами 3,4 Договору, вважається доведеним.

Колегія суддів не може вважати переконливими твердження відповідача про те, що орендну плату в повному обсязі він виплатив ОСОБА_1 у 2005 році при укладенні Договору.

Такі дії, якщо вони і мали місце, суперечать прописаним умовам Договору. При тому, що перешкод для внесення цієї умови у текст Договору при його укладенні в 2005 році не встановлено.

Крім того, виконання умов Договору у такий спосіб має бути доведеним відповідачем відповідно до статті 81 ЦПК.

Правила підтвердження виконання цивільно-правових зобов'язань передбачені статтею 545 ЦК.

Загальне правило цієї статті говорить про обов'язкове письмове підтвердження одержання виконання кредитором.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не надав суду будь-якого письмового доказу передачі ним ОСОБА_5 всієї орендної плати у 2005 році.

Отримання цієї суми орендної плати у 2005 році позивач ОСОБА_5 заперечує.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта про те, що доказом виплати наперед всієї орендної плати у 2005 році є факт передачі позивачем ОСОБА_2 державного акту на землю, а також відсутність вимог щодо орендної плати протягом всього часу дії Договору.

Зв'язок цих обставин має лише не прямий (опосередкований) характер. А. крім того, відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження апелянта про те, що відсутність вимог ОСОБА_5 виплатити орендну плату до звернення з позовом свідчить про те, що відповідний обов'язок ОСОБА_2 не настав, пов'язанні з невірним тлумаченням норм цивільного законодавства та суперечить умовам, прописаним Договором.

Не мають правового значення і посилання апелянта на наявність правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ СГВП «Правда», а також дійсні мотиви звернення позивача до суду, оскільки ці обставини не впливають на доведеність виконання відповідачем умов Договору.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту невиконання ОСОБА_6 істотних умов договору оренди, а саме систематичної несплати орендної плати, як то прописано умовами Договору, а тому і наявність підстав для розірвання Договору за частиною 1 статті 141 ЗК та частини 1 статті 32 Закону.

Доведеність несплати орендної плати за умовами Договору з застосуванням позовної давності стало підставою для стягнення на користь ОСОБА_1 орендної плати за період 2014-2016 років в розмірі 1652,49 грн.

Розрахунок цієї суми сторони не оспорювали.

В частині відмови в позові щодо повернення земельної ділянки судове рішення не оскаржується.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

----------------------------

Повний текст постанови складено 20 серпня 2018 року.