Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/256/18

Провадження №2/377/149/18

21 серпня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Ахутіної А.А., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

02 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 128. За час шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до того, що вже більше вісім місяців як припинили шлюбні відносини, проживають окремо.

У судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю та розірвання шлюбу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 25 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 128. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.

Під час шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися в силу несумісності поглядів на життя. Вже більше вісім місяців як припинили шлюбні відносини, проживають окремо.

Спору щодо місця проживання малолітньої дочки між сторонами немає, вона залишається проживати разом з позивачем. Спір про поділ майна також відсутній.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви позивача після розірвання шлюбу вона бажає залишити за собою право на прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За правилами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 128.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко