печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі - Чепізі Є. І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кобзар Ю. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення депозитного вкладу, відсотків та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про захист його прав як споживача шляхом зобов'язання банку-відповідача перевести суму у розмірі 30 000 доларів США вкладу на його рахунок, предмет якого заявою від 15 березня 2018 року було змінено і позивач просив суд стягнути з відповідача суму у розмірі 30 000 доларів США вкладу, відсотки за користування вкладом, 3 % річних та пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» /а. с. 2-6, 77-79/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 лютого 2014 року через систему «Приват24» позивач відкрив депозитний рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на який було перераховано суму у розмірі 30 000 доларів США з рахунку НОМЕР_3. Навесні 2014 року у зв'язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунок позивача було заблоковано. З метою отримання належних йому коштів та нарахованих по ним відсотків позивач неодноразово звертався до банку із вимогами поновити йому доступ до рахунку, що залишилося без реагування. 20 квітня 2017 року у Головному офісі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» отримано заяву позивача, у якій він вимагав перевести суму у розмірі 30 000 доларів США вкладу та нарахованих відсотків на рахунок. Оскільки вимоги заяви від 20 квітня 2017 року залишилася без виконання, позивач звернувся до суду.

Ухвалою судді від 08 вересня 2017 року у справі відкрито провадження /а. с. 19/.

На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Від представника відповідача у підготовчому судовому засіданні 11 квітня 2018 року надійшов відзив на позов, у якому вона заперечувала позовні вимоги і просила відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що відокремлений підрозділ ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя, доступ до первинних документів (у тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на даний час є обмеженим, позивач не надав доказів укладення договорів та внесення грошових коштів на рахунок у банку ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», заперечувала застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» /а. с. 92-99/.

11 квітня 2018 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання, прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та долучено до матеріалів справи письмові докази, подані 23 лютого 2018 року /а. с. 56-75, 77-78, 102/.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року задоволено клопотання представника позивача постановлено забезпечити докази, шляхом витребування у відповідача завірених належним чином копій документів: договору від 13 лютого 2014 року про відкриття депозитного рахунку НОМЕР_2, який укладався ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» через систему «Приват24»; виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2; виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_3; інформації про обсяг відсотків, нарахованих на суму вкладу за період з 13 лютого 2014 року по день надання відповіді; інформації на який саме рахунок балансової групи «2903» були переведені кошти позивача з рахунку НОМЕР_2; документу, на підставі якого рахунок НОМЕР_2 було заблоковано в 2014 році; документу, на підставі якого кошти з рахунку НОМЕР_2 були переведені на рахунок балансової групи «2903» /а. с. 104-105/.

14 травня 2018 року представником позивача подано відповідь на відзив та заяву про збільшення позовних вимог з розрахунком суми боргу та штрафних санкцій у сумі 37 683, 84 доларів США та 10 949 507, 13 грн /а. с. 111-115, 137, 138/.

Представник відповідача 18 травня 2018 року подала до суду клопотання про надання додаткового часу на виконання вимог ухвали суду від 11 квітня 2018 року, мотивуючи його тим, що на даний час доступ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до первинних документів (оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обмеженим, що ускладнює виконання ухвали /а. с. 141/.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 24 травня 2018 року подав додаткові докази, які долучені судом ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання /а. с. 143/.

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті /а. с. 146-147/.

У судовому засіданні 23 травня 2018 року представник позивача подав суду заяву про зменшення позовних вимог, відмовившись від вимог позову у частині стягнення суми пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а просив стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення виконання зобов'язання з повернення валютного вкладу у доларах США, який було розміщено на рахунку НОМЕР_2: суму вкладу 30 000 доларів США, нараховані відсотки за період з 13 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року (28 днів) - 184, 10 доларів США, не нараховані відсотки за період з 13 березня 2014 року по 24 квітня 2017 року (1 139 днів) - 7 489, 32 долари США, не нараховані відсотки за період 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року (9 днів) - 7, 40 доларів США; не нараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року по 07 серпня 2018 року (461 день) - 3, 79 доларів США, 3 % річних за період з 25 квітня 2017 року по 07 серпня 2018 року (470 днів) - 31 440, 96 грн, а всього на суму у розмірі 37 684, 61 долар США та 31 440, 96 грн /а. с. 152, 153, 154/.

Оскільки позивач відмовився від позовних вимог у частині стягнення суми пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відгук представника відповідача на заяву про зменшення позовних вимог у цій частині, де остання просила застосувати строк позовної давності, судом не враховується при постановленні рішення.

10 серпня 2018 року стороною відповідача подано відзив на заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив застосувати строк спеціальної позовної давності в один рік до заявленої позовної вимоги щодо стягнення пені, відповідно частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та змінити відповідача з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на його правонаступника - АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» /а. с. 156-158/.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на доводи у відзиві та запереченнях.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 13 лютого 2014 року з рахунку НОМЕР_3, за угодою № SAMDN5489 від 14 травня 2013 року, було відкрито депозит, номер котрого з прихованою частиною «26**15», на який було перераховано суму у валюті у розмірі 30 000 доларів США, відповідно до виписки від 12 квітня 2017 року по картці/рахунку НОМЕР_3 із додатковим рахунком договору за період 01 січня 2014 року - 12 квітня 2017 року /а. с. 63/.

Відповідно до інформації від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки позивача на рахунку НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 міс. у доларах США залишок станом на 31 грудня 2013 рік становив суму у розмірі 30 160, 27 доларів США, з яких 160, 27 доларів США - нараховані відсотки /а. с. 66-67/.

За інформацією від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки позивача на рахунку НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 міс. у доларах США залишок станом на 31 грудня 2014 рік містилося лише 166,47 доларів США та 1330,59 грн - вкладених коштів у звітному періоді, 333,86 доларів США та 2761,89 грн - нарахованих відсотків без вирахування податків. Разом з тим на рахунку 7115 «Стандарт» на 3 міс. у доларах США залишок становив 30184,10 доларів США, без нарахування відсотків на суму /а. с. 68-69/.

Як вбачається з інформації від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки позивача на рахунку НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 міс. у доларах США станом на 31 грудня 2015 року, 31 грудня 2016 року та 31 грудня 2017 року сума залишку залишалася незмінною у валюті вкладу - 30184,10 доларів США /а. с. 70-71, 72-73, 74-75/.

13 квітня 2017 року позивач через свого представника звернувся з листом до Голови правління ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», у якому порушував питання фактичного повернення йому грошової суми у розмірі 30 000 доларів США шляхом перерахування з депозитного рахунку НОМЕР_2, відкритого через банківську систему «Приват24», на картковий рахунок позивача НОМЕР_5 або видати через касу відділення банку. Окрім зазначеного, у листі позивач просив надати відомості щодо нарахованих відсотків на суму вкладу, виписку по рахунку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 /а. с. 15/.

Розглянувши звернення позивача, ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» надав йому письмову відповідь, у якій, посилаючись на те, що вимушене припинення діяльності банку на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилося на окупованій території, фактичної конфіскації частини його майнового комплексу, тому у банку відсутній доступ до первинної документації по зазначеним рахункам і надати будь-яку інформацію не представляється можливим /а. с. 16-17/.

Як вбачається з листа ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 30 березня 2018 року за № 20.1.0.0.0/7-20160313/625, адресований Раді з питань захисту прав споживачів фінансових послуг, у відповідь на їх звернення, банком було змінено рахунки обліку коштів клієнтів відповідно до норм, зазначених в Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ № 492 від 12 листопада 2003 року, із врахуванням того, що Правлінням НБУ було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. На підставі вищевикладеного, у зв'язку із припиненням діяльності відокремлених підрозділів банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, банком було внесено зміни у порядок обліку грошових коштів по рахунках клієнтів Кримського регіонального управління і Севастопольської філії банку та грошові кошти стали обліковуватися на рахунок балансової групи 2903* /а. с. 27-28/.

Із змісту листа від 05 квітня 2017 року № Е.30.0.0.0/4-44076, направленого Головою Правління ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до Першого заступника Міністра фінансів України вбачається, що банк володіє інформацією щодо обсягу суми зобов'язань, необхідної для повернення коштів громадянам України, які виїхали з окупованої території АР Крим, зберегли громадянство, зареєстровані та / або здійснюють в Україні відповідну економічну або іншу діяльність, а також стосовно способу ідентифікації таких осіб, яку банком передбачається проводити у повному обсязі у відділеннях банку за умови надання оригіналів документів, що підтверджують місце реєстрації та громадянство /а. с. 57/.

Згідно з паспортом громадянина України позивача, копія якого міститься у матеріалах справи, та нотаріально посвідченої довіреності на представництво його інтересів від 12 квітня 2017 року, позивач зареєстрований у м. Одеса Одеської області /а. с. 13, 18/.

Таким чином, для перевірки наявності відкритих на ім'я позивача рахунків та ідентифікації його особи у відділеннях об'єктивних перешкод не вбачається, відсутність, як наголошувалося стороною відповідача, первинної документації з відділень, розташованих на тимчасово окупованих територіях, не є достатньою підставою для відмови у видачі депозитних коштів та сум нарахованих процентів їх власнику.

Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Згідно з частиною першою ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої ст. 1060 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно п. 1.2. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03 грудня 2003 року № 516).

Частина перша ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03 грудня 2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно із змістом статті 47 цього Закону встановлено, що банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належать, зокрема, і розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто надавати послуги з розміщення банківського вкладу дозволяється лише юридичним особам. Зважаючи на вищевикладене, надання послуг з розміщення депозиту здійснює саме банк, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно із положенням, статутом, довіреністю, то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк (а не його структурна одиниця) має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов'язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини перша, друга статті 1067 Цивільного кодексу України ).

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Згідно з приписами частини першої, другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, встановлені письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України.

Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як визначено положеннями частини першої статті 13 ЦПК України.

Оскільки відповідач не виконав ухвалу суду про витребування доказів, а саме не надав договір, укладений сторонами, його доводи щодо недоведеності вимог позивача через відсутність договору не можуть бути прийнятими до уваги. Видавши довідку про наявність депозитного вкладу позивача, відповідач визнав існування правовідносин між сторонами.

Окрім того, наявність договірних відносин між ОСОБА_3 та банком підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, відповідачем у судовому порядку не спростовано доводи сторони позивача.

Перевіривши надані представниками сторін розрахунки грошових сум, суд приходить до висновку про правильність поданого збоку позивача, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави його сума, що становить 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», що належала до сплати при зверненні з позовною заявою.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 1-16, 526, 1058, 1060, 1061, 1066, 1067, 1070 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність»,

ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення депозитного вкладу, відсотків та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. с. Веселівка, Сакського району, Кримської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму депозитного вкладу, розміщеного на рахунку НОМЕР_2 в розмірі 30 000 доларів США, нараховані відсотки за період з 13 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року в розмірі 184, 10 доларів США, ненараховані відсотки за період з 13 березня 2014 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 7 489, 32 долари США, ненараховані відсотки за період з 25.04.2017р. про 03 травня 2017 року в розмірі 7, 40 доларів США, ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року про 07 серпня 2018 року в розмірі 3, 79 доларів США, три проценти річних за період з 25 квітня 2017 року по 07 серпня 2018 року в розмірі 31 440 грн 96 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 8 810 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 серпня 2018 року.

Головуючий І. В. Литвинова