ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №591/773/18

Номер провадження 22-ц/788/1485/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 червня 2018 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми, повне рішення складене 25 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 13.02.2018 року, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_4 , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що з 08 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6 . Проте, вже більше двох років вони з чоловіком не проживають однією родиною та не ведуть спільного побуту, оскільки через відсутність порозуміння подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Донька ОСОБА_6 проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.06.2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 08.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1065.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 13.02.2018 року.

Вирішено питання розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру стягнутих аліментів, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення в цій частині: стягнути з ОСОБА_4 на утримання доньки аліментів у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів на утримання однієї дитини становить ? частину щомісячного доходу батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проте з ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його прибутків. Додаткові витрати, викликані особливими обставинами хворобою дитини, підлягають стягненню в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, врахувавши положення ст. 182 цього Кодексу, визначив розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що з 08 вересня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22, 23).

Сторони однією родиною не проживають та не ведуть спільного господарства. Донька ОСОБА_6 проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні.

ОСОБА_1 не працює, зареєстрована як безробітна в Сумському МЦЗ з 25.07.2017 року (а.с.48).

ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді ст. розвідника сектору ОРВ, в середньому його заробітна плата за місяць складає 7900 грн.(а.с.39).

Інших осіб на утриманні відповідач не має.

Донька сторін перебуває на «Д» обліку у лікаря хірурга (а.с.51), потребує дотримання дієти, санаторно-курортного лікування (а.с.50).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та вірно визначив їх розмір - 1/3 частки усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому врахував розмір фактичного доходу відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Посилання апеляційної скарги на те, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції не відповідає вимогам ст. 183 СК України, а витрати понесені в зв`язку з хворобою дитини належать до додаткових витрат і відшкодовуються в порядку передбаченому ст. 185 СК України, не спростовує висновків суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 185 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Убачається, що зазначена норма Сімейного кодексу України визначає розмір аліментів на дітей, який підлягає стягненню в безспірному порядку - за наказом суду, у даній справі рішення ухвалене судом у позовному провадженні на підставі поданих сторонами доказів, встановлених обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України, які зобов`язують суд при визначенні розміру аліментів враховувати, крім іншого, і стан здоров`я дитини, в залежності від якого потреби дитини у забезпеченні здорового розвитку та росту можуть бути підвищеними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина