Справа№592/1643/18
Провадження №2/592/1279/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Литовченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

представника позивача Гакаля Р.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2011 р. ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.01.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 12090 грн. 05 коп., з яких: 4997 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 2344 грн. 13 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3696 грн. 69 коп. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 551,91 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.03.2011 р. у сумі 12090 грн. 05 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача Гакаль Р.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н д 24.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем було підписано заяву про приєднення до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, який чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Таким чином, клієнт користується кредитними коштами, які надаються банком шляхом встановлення кредитного ліміту, а овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою. Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору. Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позовним вимог. Представник позивача зазначає, що Позивач наголошує на тому, що між ним та Відповідачем укладався договір про надання банківських послуг та кредитний договір, зовсім уникаючи прямо визнавати той факт, що між ним та Відповідачем насправді укладався договір банківського рахунку. Натомість Позивач визнає, що «На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг, Відповідачу було відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 (п.п. 1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п.1.1.1.15 та 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.». Але насправді п.п. 1.1.1.90 Умов та Правил, копія витягу з яких надана Позивачем, є таким: «Рахунок у Банку - поточний рахунок, на якому враховуються операції за платіжними засобами (для розділу 3.10. Умов та правил).». Тобто, неправильно цитуючи власні Умови та Правила, Позивач намагається уникнути згадування слова «поточний». При цьому Розділ 3.10. Умов та Правил Позивач суду не надав. Натомість Розділ 3.10. Умов та Правил, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) станом на сьогодні, встановлює умови та порядок проведення між резидентами України операцій з банківськими гарантіями, як способом забезпечення виконання зобов'язань, а тому п.п. 1.1.1.90 Умов та Правил не можна застосовувати до правовідносин, які склались між сторонами. Тому Позивач у відповіді на відзив мав би посилатись не на п. 1.1.1.90, а на п. 1.1.1.43 Умов та Правил, який є таким: «Картковий рахунок - банківський поточний рахунок, на якому обліковуються операції з використанням платіжних карток.». Відповідно до п.7.1.2. ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. А тому рахунок НОМЕР_2, відкритий Позивачем Відповідачу, є поточним банківським рахунком, а правовідносини, які виникли між Позивачем і Відповідачем з приводу відкриття та користування поточним рахунком, регулюються ст.ст.1066 - 1076 ЦК України. Оскільки на рахунку НОМЕР_2 операції виконуються з використанням платіжної картки, вказаний банківський поточний рахунок відповідно до п. 1.1.1.43 Умов та Правил, набуває ознаки карткового рахунку, не перестаючи при цьому бути поточним банківським, правовідносини щодо якого регулюються ст.ст.1066 - 1076 ЦК України. В подальшому Позивач продовжує уникати визнання того факту, що між Позивачем та Відповідачем укладався договір банківського рахунку, та продовжує стверджувати, що між Позивачем та Відповідачем укладався кредитний договір, використовуючи термінологію, яка застосовується до кредитних договорів. Також, ґрунтуючись на своєму хибному твердженні про те, що Відповідачу надавався кредит, Позивач стверджує, що овердрафт Відповідачу не надавався. Як доказ цього, Позивач посилається на ту обставину, що Відповідач отримував кредитні кошти готівкою. А якщо кредитні кошти надавались готівкою, то Відповідач отримував кредит, а не овердрафт.

При цьому ніде в Умовах та Правилах не сказано про те, що овердрафт надається лише в безготівковій формі, а кредит лише готівкою. Відповідач дійсно отримував від Позивача кредитні кошти, але не лише готівкою, а і у безготівковій формі, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2, наданою Позивачем. А за наявності у Відповідача поточного рахунку кредитування цього рахунку відбувається виключно у формі овердрафта, що врегульовано ст.1069 ЦК України. Тому невизнання Позивачем надання Відповідачеві кредитних коштів у формі овердрафта спрямоване на підтвердження хибної правової позиції Позивача, яка полягає в тому, що у нього з Відповідачем виникли правовідносини не з приводу банківського рахунку, а з приводу кредиту. Позивач у відповіді на відзив не спростував наступні твердження Відповідача, висловлені ним у відзиві на позов. «Договір про надання банківських послуг», який нібито уклали Позивач з Відповідачем, не має предмету, а тому не укладався. «Умови та правила надання банківських послуг», витяг з яких доданий до позовної заяви, містить розділ 1.1.1. «Терміни та поняття». В цьому розділі викладається тлумачення термінів, які використовуються при укладенні, виконанні договорів та в роботі Позивача з Клієнтами.

Українське законодавство станом на 24.03.2011р. також не містило визначень терміну «Банківські послуги». Лише у ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції станом на 24.03.2011р. надавався перелік банківських операцій, які можуть здійснювати банки, серед яких були послуги з відповідального зберігання та надання в оренду сейфів для зберігання цінностей та документів, а також надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських операцій. При цьому ч.12 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» чітко розділяє банківські послуги та послуги фінансові: «Банк не пізніш як за місяць до початку нового виду діяльності або надання нового виду фінансових послуг (крім банківських) зобов'язаний повідомити про це Національний банк України згідно з вимогами та в порядку, встановленими Національним банком України». Таким чином, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів - дійсно є банківською послугою, надання якої регулюється гл.72 ЦК України та спеціальними законами.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції станом на 24.03.2011р. вважалось фінансовою послугою, а не банківською. Фінансовою послугою також вважалось і випуск платіжних карток. Таким чином, випуск платіжних карток та їх обслуговування, а також надання коштів у позику (кредит), у т.ч. і у формі овердрафту - є фінансовою послугою, а не банківською. Тому предметом договору про надання банківських послуг, який був укладений Позивачем з Відповідачем, міг бути лише банківський рахунок. Ним (предметом) не міг бути ані кредит, ані випуск банківської карки, оскільки ці послуги є фінансовими. Очевидно, що виходячи з вимог вказаної статті, кредитний договір між Позивачем та Відповідачем 24.03.2011р. мав бути укладений у формі єдиного документу. Тому посилання Позивача на ту обставину, що Заява Відповідача разом з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу, не ґрунтується на Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції станом на 24.03.2011р., оскільки Умови та Правила, а також Тарифи, що розташовані на офіційному сайті банку, не містять підпису Відповідача, сам документ не містить назву, до того ж відсутній сам єдиний документ. Отже, Позивач та Відповідач, укладаючи договір про надання послуг у вигляді обслуговування платіжної (кредитної) картки та надання кредиту у т.ч. і у формі овердрафту, мали б укласти не «Договір про надання банківських послуг», а «Договір про надання фінансових послуг», у вигляді єдиного документу, який мав мати назву, зазначити в самому договорі предмет договору, визначити в цьому договорі інші істотні умови, вказані в ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції станом на 24.03.2011р., та підписати цей договір.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 24.03.2011 р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11-27).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.03.2011 р. станом на 24.01.2018 р. розмір заборгованості ОСОБА_4 перед банком становить 12090 грн. 05 коп., з яких: 4997 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 2344 грн. 13 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3696 грн. 69 коп. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 551,91 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.8-10).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувався кредитними коштами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 4997 грн. 32 коп. (а.с.8-10).

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту становить 4997 грн. 32 коп. та підлягає стягненню з ОСОБА_4

З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів, суд бере до уваги, що згідно наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.12), процентна ставка за договором становить 3,5 % на місяць, тобто річна ставка була погоджена сторонами у розмірі 42% на рік (3,5 х 12). Саме вказана процентна ставка діяла на час зняття відповідачем кредитних коштів.

За змістом статей 207, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правочин по укладенню кредитного договору укладається сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, й у разі забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаним сторонами.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, позивачем надано розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки за договором, що становить 3,5 % на місяць. (а.с.8-10)

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 2344 грн. 13 коп. та підлягає стягненню з ОСОБА_4

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв'язку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 867,52 грн. (500 грн. штраф (фіксована частина)+ 367,07 грн. (процентна складова, за формулою 4997,32 х 5%), а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 8202 грн. 52 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4997 грн. 32 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2344 грн. 13 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), 367,07 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1196 грн. 31 коп. (8202,52 грн. х 1762 грн. : 12090,05грн.).

На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 12, 81, 207, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 2, 19, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 24.03.2011 року у розмірі 8208 грн. 52 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4997 грн. 32 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2344 грн. 13 коп., штраф - 867 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір в сумі 1196 грн. 31 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2018 року.

Суддя О.В. Литовченко