Справа № 462/6146/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Залізничний районний суд міста Львові у складі : головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Ящук К.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 27.12.2017 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 27 грудня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та нею, ОСОБА_3 був укладений договір купівлі - продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_1, ОСОБА_4 продали, а вона купила квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, буд. 7. кв. 17. В даному договорі зазначено, що квартира складається з однієї кімнати та кухні, комора в підвалі 6, 0 кв. м. Даний підвал позначений у поверховому плані на буд. 7, що знаходиться по вул. О. Степанівни в м. Львові під індексом 1У загальною площею 18, 20 кв. м. Вона позбавлена права власності на підвальне приміщення, а саме в частині володіння, користування та розпорядження, оскільки вказаним підвальним приміщенням користується відповідач ОСОБА_2, який чинить їй перешкоди в доступі та облаштуванні підвального приміщення, захопивши в користування всю площу підвального приміщення. Приміщення підвалу зачинено на замок, ключі знаходяться у відповідача і вона позбавлена можливості доступу до нього. В добровільному порядку відповідач відмовляється надати їй доступ та облаштування підвального приміщення. Просить відповідача зобовязати усунути перешкоди у користуванні приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що хоча квартира АДРЕСА_1 на праві власності згідно до договору від 27 грудня 2012 року належить позивачці, однак фактично квартирою користується вона, вона в ній проживає і саме їй чиняться перешкоди в користуванні підвальним приміщенням. Квартира складається з однієї кімнати. Вона проживає в квартирі з 1967р. Квартира приватизована у 1996 році. З 1996 року вона не користується підвальним приміщенням, оскільки у 1996 році приходила дружина відповідача та повідомила її про те, що ЖЕК віддав підвальне приміщення їй. Фактично до 1996 року підвальним приміщенням вона користувалась разом з жильцями квартири №7. У 2012 році, коли вона здійснила продаж квартири №17 ОСОБА_3 при виготовленні технічного паспорту технік не здійснював замір підвального приміщення, оскільки не мав туди доступу. Однак відомості про наявність такого приміщення вніс. Їй на теперішній час потрібен підвал, оскільки в неї виникла необхідність зберігати там картоплю та консервацію. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти позову, позовні вимоги не визнав , зазначив, що до нього а ні позивач, а ні представник ОСОБА_1 не висували будь-яких вимог щодо підвального приміщення з часу його володіння. Він з 1993р. користується підвальним приміщенням. Попередні власники приватизували цю квартиру у 1993 році. Він власник квартири з 1994 року на підставі договору довічного утримання. Згідно до технічного паспорту він користується і володіє підвальним приміщенням , розташованим в підвалі будинку, розміром 3,5 кв.м. Підвальне приміщення розділено на 2 рівні частки між ним та мешканцями квартири №7, кожному належить по ? частки, розміром по 3,5 кв.м. Вважає, що на законних підставах володіє приміщенням та, крім того, позивач пропустив 3-річний строк звернення до суду. Просив у позові відмовити.

Третя особа ЛКП «Граніт» в судове засідання не зявилась, причина неявки суду невідома.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в їх сукупності , приходить до наступного.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно до договору купівлі-продажу від 7 грудня 2012 року , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у реєстрі за №1292, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2. Квартира складається з одної кімнати, житловою площею 24,1 кв.м та кухні. Загальна площа квартири 38,8кв.м., комора в підвалі-6,0 кв.м.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_3 не проживає в квартирі, не користується нею. В квартирі проживає колишня власниця квартириОСОБА_1, яка вважає, що її права порушені, вона з 1996 року не має можливості користуватися підвалом розміром 6,0кв.м у будинку .

Як вбачається з технічної характеристики технічного паспорта відповідачу ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_3 на підставі договору довічного утримання від 23.03.1994 року, яка складається з 1 кімнати , житлової площа 16,1 кв.м , підвал 3,5кв.м.

З свідоцтва про право власності на квартиру №12744 від 31 грудня 1993 року, що знаходиться в інвентаризаційній справі БТІ, оглянутому в судовому засіданні, вбачається , що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_7 , загальна площа квартири 31,90 кв.м , комора в підвалі 3,5 кв.м.

Згідно до Акту №184 від 18.06.2018 року, складеного комісією ЛКП « Граніт», частину підвального приміщення. яке зазначено в поверховому плані буд.№7 на вул..О.Степанівни під літ.1У площею 3,5м2 (згідно техпаспорту від 16.11.1993 року) використовує квартира №6 вищевказаного будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 не заперечувала про те, що дійсно підвалом, яким користується відповідача також користуються та володіють власники квартири №6, вона претензій до них не висуває.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 на законних підставах володіє та користується підвальним приміщенням будинку у розмірі 3,5 кв.м, та також враховуючи, що фактично вимоги про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням висуває не власник квартири 17, а мешканка квартири ОСОБА_1, яка про це зазначила в судовому засіданні , суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Відмовляючи у позові, суд також враховує, що суду не надано доказів який саме підвал будинку належить позивачці на праві власності.

Посилання відповідача про застосування 3-річного строку позовної давності суд не приймає до уваги, оскільки позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.

Керуючись ст.2, 4, 5,10, 81, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2018р.

Суддя: Н.М.Румілова