РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9058/18

пр. № 2/759/5321/18

22 серпня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді П'ятничук І.В.,

при секретарі Медвідчук В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.2000 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різним відношенням до сім'ї та подружніх обов'язків. В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Примирення не є можливим, тому посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд постановити рішення, яким визнати квартиру яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 особистою приватною власністю за ОСОБА_2, визнати транспортний засіб марки «Мітсубісі Лансер» 2008 р. випуску д/н НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказувала, що за час перебування сторін в шлюбі на було наступне майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 425675, 72 грн. та транспортний засіб марки «Мітсубісі Лансер» 2008 р. випуску д/н НОМЕР_1 вартістю 120147 грн. Вказує що між нею та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо поділу спільного майна подружжя і тому посилаючись на ст.ст. 60, 71 СК України просила заявлені вимоги задовольнити.

Позивач за основним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо задоволення зустрічних позовних вимог не заперечував.

Відповідачка та її представник позовні вимоги основного позову визнали, підтримавши заявлені вимоги зустрічного позову просили їх задовольнити.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов як основний так і зустрічний підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо вимог основного позову.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.07.2000 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ м.Києва, про що зроблено актовий запис № 676 (а.с. 9).

Від шлюбу дітей мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Однак, сімейне життя позивача з відповідачкою не склалося, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різними інтересами. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо вимог зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.07.2000 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ м.Києва, про що зроблено актовий запис № 676 (а.с. 9).

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами набуто наступне майно 22.07.2014 р. квартира за адресою : АДРЕСА_1 вартістю 425675, 72 грн. та 25 грудня 2014 р. транспортний засіб марки «Мітсубісі Лансер» 2008 р. випуску д/н НОМЕР_1 вартістю 120147 грн.

За змістом ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи те, що сторонами визнано обставини щодо придбання вказаного майна сторонами під час перебування в шлюбі та досягнуто згоди щодо його поділу, суд вважає заявлені ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 70, 71, 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29.07.2000 року відділом державної реєстрації актів гомадянського стану Святошинського РУЮ м.Києва, про що зроблено актовий запис № 676- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_1 наступним чином, в порядку поділу майна подружжя:

-Визнати квартиру за адресою : АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

-Визнати транспортний засіб автомобіль марки «Мітсубісі Лансер» 2008 р. випуску д/н НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В.П'ятничук