Справа № 629/111/18
Номер провадження 2/629/1059/18
10.10.2018 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №629/111/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
12.01.2018 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 9 845, 27 шв.франків, що за офіційним курсом НБУ становить 265 700, 17 грн., посилаючись на те, що 11.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 818/3-27/30/7-016, за яким останньому надано кредит у розмірі 17 517, 00 шв.франків, зі сплатою 8, 8 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.06.2014 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 29.07.2009 року до Договору кредиту, сторони домовилися про зміну графіка погашення заборгованості за кредитом та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості до 10.06.2016 року. Позивач належним чином виконав умови Договору. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором, кредитор з ОСОБА_2 уклав Договір застави №818/4-27/30/7-018, в заставу передано рухоме майно, а саме автомобіль. 13.10.2011 року боржник помер. ОСОБА_2 на момент смерті мешкав з дружиною ОСОБА_1, яка є спадкоємцем померлого, тобто і його правонаступником. Відповідно до вказаного, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу в межах спадкового майна та судовий збір.
19.03.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені.
18.04.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення по вищевказаній справі, так як вона не є спадкоємцем ОСОБА_2, на момент смерті з ним не мешкала та заяву про прийняття спадщини не подавала. У звязку з вказаним просить скасувати заочне рішення та призначити справу в порядку загального позовного провадження.
10.05.2018 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області заяву ОСОБА_1 було задоволено, заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
13.06.2018 року відповідачем надано відзив на позов, в якому вказано, що спадкова справа не заводилась після смерті ОСОБА_2 та відсутній документ про здійснення оплати ПАТ «Укрсоцбанк» за формування в Спадковому реєстрі інформаційної довідки, що унеможливлює заведення спадкової справи на підставі претензії позивача. Також ОСОБА_1 зазначає, що на момент смерті з боржником не мешкала та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому вона не є спадкоємцем померлого.
02.07.2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» надав відповідь на відзив, в якій вказав, що не згоден з твердженнями відповідача. Представник зазначив, що ОСОБА_2 був
21.09.2018 року відповідач надала заперечення, в яких зазначила, що не погоджується з викладеним у відповіді на відзив ПАТ «Укрсоцбанк». Також вказала, що твердження позивача не підтверджуються належними доками та є лише припущеннями.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів та матеріалів.
Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи з їх відсутності, проти позовних вимог заперечують.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору 818/3-27/30/7-016 від 11.06.2007року (а.с.9-11), укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 17 517, 00 шв.франків, зі сплатою 8, 8 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.06.2014 року.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 29.07.2009 року(а.с.12) до Договору кредиту(а.с.9-11), сторони домовилися про зміну графіка погашення заборгованості за кредитом та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості до 10.06.2016 року.
Позивач виконав свої зобов'язання належним чином(а.с.18), надавши ОСОБА_2 кредитні кошти.
З метою забезпечення належного виконання умов договору, між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір застави №818/4-27/30/7-018(а.с.15-16), в заставу передано рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки RENAULT KANGOO, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з. АХ 1196АХ, зареєстрований РЕВ МВ №1 ОСОБА_3 України у Харківській області 08.06.2007 року, що належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АХС, №036222, виданого РЕВ МВ №1 ОСОБА_3 України у Харківській області 08.06.2007 року.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно із Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №329790(а.с.24), виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 17.10.2011 року, ОСОБА_2 помер 13.10.2011 року.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших спадкоємців.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися внаслідок смерті. Зобовязання за договором кредиту не припиняються зі смертю позичальника, так як не повязані з особистістю спадкодавця.
07.12.2011 року вих.. №19.1-14/96-2644, Кредитором на адресу Лозівської нотаріальної контори була направлена претензія(а.с.25) до спадкоємців ОСОБА_2.
16.12.2011 року вх..84/961 Лозівською нотаріальною конторою на адресу кредитора направлено відповідь(а.с.26) з інформацією про необхідність сплати за витяг зі Спадкового реєстру, докази сплати відсутні.
Зважаючи на ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно розписки відповідача від 24.10.2011 року(а.с.90), 17.12.2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та давала згоду на отримання у кредит автомобіля, RENSULT AX 1196 АХ в Укрсоцбанке, однак після його смерті вступати в право спадкування на даний автомобіль не бажає та не заперечує проти продажі автомобіля банком в погашення кредиту.
Частина 2 ст.1221 ЦК України визначає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Статтею 1282 ЦК України встановлений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Згідно ксерокопії паспорту(а.с.58), ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 19.10.2004 року, про що свідчить також відповідь на запит ГУ ДМС в Харківській області від 31.01.2018 року(а.с.34), а фактично, як вказує відповідач, вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 згідно ксерокопії паспорту(а.с.20-21), зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить також запит на отримання кредиту(а.с.104). Згідно вище вказаного запиту на отримання кредиту(а.с104), ОСОБА_2 фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до вище вказаного, спільна адреса реєстрації чи проживання у відповідача з боржником відсутня, позивачем не надано доказів на підтвердження спільного проживання відповідача з боржником та подання ОСОБА_1 заяви на прийняття спадщини.
На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Враховуючи вище викладене, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для задоволення позову, так як, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 з боржником та прийняття відповідачем спадщини після померлого.
На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 526, 530, 549, 610, 631, 1049, 1050 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 133, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.О.Каращук