АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 713/573/18

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Яремка В.В.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Пилип'юка І.В., повний текст якого складено 24 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2005 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач при укладенні кредитного договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, станом на 28.02.2018 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 13 222,36 грн., яка складається з наступного: 2 704 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 9 411 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф фіксована частина; 605 грн. 83 коп. - штраф процентна складова, яку позивач просив стягнути із відповідача та понесені

Провадження №22-ц/794/880/18 Категорія 27

судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому вказує, що посилання судом першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду чим обставинам.

Вказує, що відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів, строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями.

Зазначає, що відповідно до п.9.3. та п.9.5. Умов картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя, а у згідно п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення він автоматично пролонгується на такий же термін, а тому виходячи з наведених положень договору, він автоматично був пролонгований, оскільки жодна із сторін не заявляла свій намір його розірвати та договір діє до даного часу.

Також наголошує на тому, що початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, та приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив того, що позивач пропустив строк позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 11/08 (листопад 2008 року) (а.с.11).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що станом на 28.02.2018 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 13 222,36 грн., яка складається з наступного: 2 704 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 9 411 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф фіксована частина; 605 грн. 83 коп. - штраф процентна складова (а.с.8-10).

Вказані обставини та висновки суду за ними сторонами не спростовуються.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі є останнім днем місяця, указаного на картці (поле MONTH).

У п.3.1.3. зазначених Правил, крім іншого, визначено, що по закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 14.05.2018 року подав до суду заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», та відмовити останньому у задоволенні позову (а.с.37-60).

03.11.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» зі скаргою на дії працівників Вижницького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яку було отримано 05.11.2008 року (а.с.39-42), а 02.02.2009 року ОСОБА_1 направив ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про розірвання відносин з банком, кредитну картку НОМЕР_1 з проханням її закрити та три купюри по 100 дол. США для погашення заборгованості в розмірі 2 000 грн., яку банк отримав 05.02.2009 року (а.с.45-48).

З фотокопії картки № НОМЕР_1 чітко вбачається, що строк її дії встановлено до 11/08 року, будь-яких даних стосовно того, що карта № НОМЕР_1 зі строком дії до 11/08 року пере випускалася банком, не надано, а з позовом до суду банк звернувся лише у 28.03.2018 року, а тому перебіг строку позовної давності за відсутності доказів пере випуску карти розпочався з грудня 2008 року. Оскільки доводи позовної заяви та апеляційної скарги не спростовують застосування судом загальних строків позовної давності або не доводять наявність між сторонами договірних, тому сплата платежів після дії карти, що могло вплинути на переривання строку позовної давності, належними доказами не підтверджена, по-скільки відображення такого платежу в розрахунку без пред'явлення суду належного доказу (квитанції тощо) не доводить таких обставин.

Про те, судом першої інстанції в рішенні зазначено, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 23.11.2005 року, є дата вчинення ним останнього платежу, а саме 04.03.2014 року, а позивач звернувся до суду 28.03.2018 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності. В силу того, що ця обставина сторонами не оспорюється і не спростовується, суд апеляційної інстанції враховуючи межі розгляду скарги та вирішальну підставу для відмови у задоволенні вимог встановлення спливу такого строку, позбавлений можливості змінити даний висновок суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково застосував позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам справи, не ґрунтуються на законі та спростовуються викладеними висновками суду.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що правовідносини від 2005 року були продовжені на такий же строк і між сторонами тривають до повного погашення клієнтом кредиту, є хибними та відхиляються колегією суддів.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, В.В. Яремко/