Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Хитрука В.М.

з участю секретаря Ходи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, який обґрунтував наступним. Позивач обраний на IV з'їзді президентом Федерації заочних шахів України. В червні 2011 року ОСОБА_2 став членом ФЗШУ. З середини 2013 року ОСОБА_3 розпочав поширювати неправдиву та принизливу інформацію членам ФЗШУ та невизначеному колу осіб з метою опорочення честі, гідності та ділової репутації позивача. Поширення зазначеної інформації мало місце з використанням засобів масової інформації в мережі Інтернет шляхом відправки електронних листів членам ФЗШУ, коментарів на інтернет-форумах з образами та брудними висловами, що перешкоджало при цьому і здійсненню діяльності громадської організації «Федерації заочних шахів України». Відповідач поширював з його електронної адреси «ІНФОРМАЦІЯ_1», негативну, образливу та принизливу інформацію щодо позивача, чим завдав непоправної шкоди його діловій репутації. В результаті цілеспрямованих дій відповідача, щодо поширення недостовірної інформації, позивачу було спричинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації як публічної особи, ускладнення подальшого активного громадського життя, ускладнення стосунків з членами федерації. Внаслідок дій відповідача, окрім звичного способу життя, він був змушений звертатись до різних органів за захистом своїх прав та законних інтересів. Поширена відповідачем неправдива інформація стала наслідком постійних переживань, додаткових хвилювань. Позивач ОСОБА_1 просив суд визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують його права свободи, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, відомості поширені відповідачем відносно нього та поширені з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на його та інших членів ФЗШУ електронні адреси. Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 спростувати відомості, поширені ним у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед ОСОБА_1 на інтернет-сайті «Uкrаіnе-сhеss», а також надати письмові вибачення від імені відповідача про те, що ним поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності порушує права свободи позивача, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, який обґрунтував наступним. Згідно листа віце-президента Громадської організації «Всеукраїнська спортивна федерація заочних шахів» ОСОБА_4 від 07 жовтня 2014 року за № 03-006 ОСОБА_1 незаконно очолив Федерацію заочних шахів України. Протягом 2014 року ОСОБА_1 неодноразово писав на ОСОБА_2 наклепницькі листи керівництву управління ДСНС України у Вінницькій області, де працює останній. Окрім того, відправив Президенту ІКЧФ ОСОБА_5 листа, у якому принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 Діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях через поширення неправдивої інформації, необхідності давати пояснення керівництву служб. ОСОБА_2 просив суд винести рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, поширені ОСОБА_1 відомості. Зобов'язати відповідача ОСОБА_1 спростувати поширені ним відомості шляхом написання листів на вище зазначені адреси на ім'я керівника Барського районного сектору правління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, начальника УДСНС України у Вінницькій області, Президенту ІКЧФ ОСОБА_6. Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 25 000 грн. та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Зустрічний позов не взнав заперечував проти його задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_8 позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Зустрічний позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що первісний позов не доведений та не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити. Зустрічний позов не доведений та не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити.

До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не доведено обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проведення призначеної судом 09.03.2016 року судової комп'ютерно-технічної експертизи ОСОБА_1 не оплатив, комп'ютерну техніку для дослідження експерту не надав, у зв'язку з чим ухвала суду повернута експертною установою без виконання.

На пропозицію суду провести повторну судову комп'ютерно-технічну експертизу представники сторін відмовилися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За викладених обставин вимоги щодо письмового вибачення перед позивачем відповідачами також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки обставин з якими закон пов`язує підстави для стягнення моральної шкоди судом не встановлено, в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вказаних вище вимог закону, який регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 60, 76, 81, 82, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди - відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: