ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 201/10317/16-ц

провадження № 61-15497св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, ухвалене у складі судді Ткаченко Н. В., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до зареєстрованої 14 червня 2018 року нової редакції Статуту змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що у березні 2013 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про зняття готівкових коштів зі свого поточного рахунку № НОМЕР_1 , у чому йому відмовлено без пояснення причин.

У цей же день він направив відповідачу лист із письмовою вимогою щодо обґрунтування причин відмови у видачі коштів, відповіді на яку не отримав.

Посилаючись на те, що відмова банка у видачі готівки є незаконною і порушує його права, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» 637 660 гривень, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 637 660 гривень з рахунку № НОМЕР_1, відкритого на підставі договору поточного рахунку № НОМЕР_5 від 12 березня 2015 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк, заблокувавши кошти на рахунку позивача на підставі Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», за більш ніж шість місяців не прийняв передбаченого цим Законом рішення за результатом фінансового моніторингу, хоча отримав від позивача документи на підтвердження джерела походження коштів.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення ОСОБА_1 грошових коштів, розміщених на відкритому на його ім`я рахунку, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

У лютому 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року і ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що подані позивачем документи, які підтверджують прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю «Грано Тенеро» (далі - ТОВ «Грано Тенеро») рішення про зменшення розміру статутного капіталу і повернення коштів учаснику товариства ОСОБА_1 , є належними і допустимими доказами на підтвердження правомірності надходження коштів на рахунок позивача.

Вважає, що законне джерело походження коштів можуть підтвердити лише первинні бухгалтерські документи щодо надходження коштів на рахунки ТОВ «Грано Тенеро» і їх перерахування з цього рахунку на рахунки позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 6 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 березня 2015 року між ОСОБА_1 і АТ КБ «ПриватБанк» укладено угоду про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_5, на виконання якої банк відкрив на ім`я позивача рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 5.2 угоди АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів на рахунок та з рахунку клієнта.

17 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до банка з вимогою про отримання готівки з поточного рахунку № НОМЕР_1 .

З листа від 31 березня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» суди встановили, що банк відмовив позивачу у видачі коштів, мотивуючи відмову посиланням на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Оскільки за період з 1 січня 2015 року по 17 березня 2016 року надходження коштів на рахунок № НОМЕР_4 склало 16 890 410 гривень, а витрати - 16 253 571,20 гривень, банк у порядку вказаного Закону призупинив операції за рахунком і звернувся до клієнта з вимогою про надання документів на підтвердження законності джерела походження коштів.

На виконання вимоги банка ОСОБА_1 подав протокол № 2 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Грано Тенеро» від 2 листопада 2015 року, Статут ТОВ «Грано Тенеро» у редакції від 3 листопада 2015 року, протокол № 2302 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Грано Тенеро» від 23 лютого 2016 року та Статут ТОВ «Грано Тенеро» у редакції, затвердженій протоколом від 23 лютого 2016 року, згідно з якими кошти на рахунок позивача надійшли як повернення частки раніше збільшеного статутного капіталу товариства в сумі 8 563 400 гривень.

Оцінивши подані сторонами докази, суди також встановили, що до призупинення у березні 2016 року операції за рахунком позивача і відмови у видачі коштів у сумі 637 660 гривень банк, безперешкодно здійснив фінансові операції на загальну суму 16 253 571,20 гривень.

Також судами встановлено, що після прийняття рішення про зупинення операцій за рахунком № НОМЕР_4 і проведення фінансового моніторингу АТ КБ «ПриватБанк» до правоохоронних органів щодо перевірки цих операцій не звертався.

Стаття 1066 ЦК України встановлює, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду (стаття 1074 ЦК України).

Правовий механізм протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення визначений Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу (стаття 1 цього Закону).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової операції, яка містить ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової операції, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені.

Частиною п`ятою статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» визначено, що у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу;

є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій:

- третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції;

- наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції;

- наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначеної у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій.

Строки зупинення фінансової операції суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій-п`ятій статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», є остаточними та продовженню не підлягають.

Пунктом 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу»передбачено, що банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у зв`язку з виникненням сумнівів щодо законності фінансових операцій, що здійснюються за рахунком № НОМЕР_4 , АТ КБ «ПриватБанк» дійшов висновку про зупинення таких операцій.

Обставин, які б свідчили про подальше звернення банка до спеціально уповноваженого органу - Державної служби фінансового моніторингу України, або до правоохоронних органів щодо перевірки законності зупинених фінансових операцій, судами не встановлено.

Оскільки після зупинення операцій по рахунку № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк» протягом більш ніж шести місяців жодних дій на виконання Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» не вчинив, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки банк не довів існування законних підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві розпорядження розміщеними на його рахунку коштами.

Доводи заявника про те, що зупинення операцій по рахунку позивача є правомірним і ці операції не підлягають поновленню до підтвердження ОСОБА_1 законності джерел походження коштів, які надійшли на його рахунок, відхиляються касаційним судом.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу, яким є банк, не наділений правом самостійної перевірки законності фінансових операцій.

Право проведення аналітичної роботи, збирання необхідної додаткової інформації, її обробки, перевірки і аналізу, має спеціально уповноважений орган - Державна служба фінансового моніторингу України, яку про зупинення операцій за рахунком № НОМЕР_4 відповідач не повідомив.

За таких обставин посилання заявника на те, що законність джерела походження коштів, які надійшли на рахунок ОСОБА_1 , можуть підтвердити лише первинні бухгалтерські документи ТОВ «Грано Тенеро», які позивач повинен надати банку, не ґрунтуються на законі, оскільки у банка немає права обробляти, перевіряти і аналізувати такі документи та приймати рішення щодо їх достатності для підтвердження законності фінансових операцій.

Доводи заявника про те, що умови укладеного з позивачем договору про відкриття поточного рахунку і положення чинного законодавства наділяють банк правом зупинити операції за рахунком клієнта і обмежити його у можливості розпорядження грошовими коштами, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позову, оскільки таке право банк може реалізувати виключно у строки, у порядку та у межах, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання.

Оскільки касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, касаційний суд відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України поновлює виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року.

Керуючись статтями 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик