Провадження №2/523/4372/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновсього О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Одеса, в залі суду №15, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» - про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ

До суду з позовними вимогами звернувся ОСОБА_1 в яких просить стягнути з відповідача 14 306,82грн. за договором № 720941 від 10 вересня 2016р. про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений вищезазначений договір, предметом якого було надання йому, як Учаснику, фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасниками групи через систему АвтоТак, зокрема автомобіля марки ЗАЗ модель Сенс з поточною ціною автомобіля, дійсною на момент укладення договору в розмірі 149 500грн. На виконання умов договору позивачем періодичними платежами за період з вересня 2016р. по вересень 2017р. було сплачено 33 334,00 грн. Згодом, позивач в односторонньому поряду розірвав укладений з відповідачем договір з проханням повернути сплачені ним внески. Згідно відповіді ТОВ «АВТО ПРОСТО», за умовами договору, поверненню підлягає сума в розмірі 14306,82грн., а строк виплати станом на березень 2018р. не настав. Не погоджуючись з відмовою відповідачу у виплаті внесків, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому позовні вимоги відповідач не визначає у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 було укладено договір №720941, який за завою останнього був розірваний з 16 листопада 2017р. Втім, на думку відповідача, строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання договору. Посилаючись на те, що строк виконання обов'язку по поверненню періодичних платежів не настав, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розгляд справи представник просить провести у їх відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що 10 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено угоду № 720941 з додатком, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ моделі Сенс вартістю 149 500,00грн. через систему придбання у групах, угода укладена шляхом підписання сторонами угоди, додатку № 1 який є невід'ємною частиною угоди (а.с.8-14).

На виконання умов даної угоди позивач здійснював певні платежі за період з вересня 2016р. по вересень 2017р. на загальну суму 33 334,00грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.15-19).

Керуючись статтею 3 Розділу І Договору, статтею 12, пунктом 12.1 статті 12 Розділу ІІ Договору позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання угоди та вимогою про повернення сплачених коштів. Відповідач своїм листом повідомив, що 16 листопада 2017 року Договір № 720941 вважається розірваним, з роз'ясненням, що за умовами договору (ст.12, п.п.12.1.1., 12.2) поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором без урахування винагороди за послуги пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи, а також щомісячної винагороди, максимальний строк повернення яких не може перевищувати двох років, з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання договору. За таких обставин відповідачем була визначена сума, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 в розмірі 14306,82грн., яка визнається позивачем та не оспорюється, а відтак, в силу частини першої статті 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

За положеннями частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно частин другої, третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судом установлено, що укладений між сторонами договір розірваний за заявою позивача 16 листопада 2017 року.

Статтею 12 Розділу ІІ Договору сторони чітко визначили порядок і наслідки його розірвання.

Відповідно до пункту 12.1.1 статті 12 Розділу ІІ Договору сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від Договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою.

Згідно пункту 12.1.2 статті 12 Розділу ІІ Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти.

Відповідно до пункту 19.2 статті 19 Розділу ІІ Договору підписання цього Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та додатків до нього, та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. За умовами пункту 19.3 Розділу ІІ договору ОСОБА_1, підписуючи договір, підтвердив, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало йому інформацію про суть фінансової послуги, в тому числі і про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги. Отже, з такими умовами щодо повернення періодичних платежів та їх строками позивач погодився, підписуючи договір.

Згідно з Ліцензійними умовами провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджені розпорядженням № 676 від 9 жовтня 2012 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, які були чинними на час укладання між сторонами договору, було передбачено граничний дворічний строк для повернення коштів за розірваними договорами.

Отже, встановлені в судовому засіданні обставини справи, вказують на те, що сторони договору досягли згоди на повернення періодичних платежів при розірванні договору, строк, якого не може перевищувати двох років, що узгоджується з вимогами статті 907 ЦК України.

Як було встановлено судом договір про надання фінансових послуг був розірваний 16 листопада 2017р. Відтак у відповідність до умов визначених ст. 12, п. 12.1.2 Розділу ІІ Договору не може перевищувати двох років. Тобто, ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право провести розрахунок з позивачем по поверненню періодичних платежів не пізніше 16 листопада 2019р.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що з боку ТОВ «АВТО ПРОСТО» на теперішній час не порушувались права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 в частині повернення періодичних платежів, пов'язаних з розірванням договору, а пред'явлені позовні вимоги, в даному випадку, є передчасними.

В зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259, 263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» - про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 05 вересня 2018р.

Суддя -