Справа № 200/5855/18
Провадження №2/200/2396/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 р. суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_3)в м.Дніпрі на підставі договору купівлі продажу від 14.02.1999 року. У 2000 році сторони у клали шлюб. Від шлюбу мають дитину.

01.03.2013 року відповідач виїхала зі спірної квартири. У 2017 році рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстраційного обліку, чим порушує права позивача, як власника квартири. В спірній квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача, квартирою, як житловою площею, вона не цікавиться, мешкає добровільно в іншому місці.

У зв'язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_3)в м.Дніпрі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. На адресу відповідача було надіслано позов з додатками до нього, але поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 14.02.1999 року позивачу належить квартира АДРЕСА_1 (ОСОБА_3)в м.Дніпрі.

З 2000 року по 2017 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину.

Спільне життя позивача з відповідачем не склалось. Відповідач у спірній квартирі з 2013 року не проживає, його особистих речей не має, квартирою, як житловою площею, не цікавиться, не приймає участі у її утриманні, комунальні послуги не сплачує, мешкає добровільно в іншому місце.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом.

В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідач не цікавиться квартирою, як житлом, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_3)в м.Дніпрі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,274,280,282 ЦПК України, суддя, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у у квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_3)в м.Дніпрі та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.