Справа № 153/1249/14
Провадження № 22-ц/772/1662/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач:Кучевський П. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 рокуСправа № 153/1249/14м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії:

головуючого: Кучевського П.В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.

з участю секретаря судового засідання Топольської В.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3

зацікавлені особи: Ямпільський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційні скарги ОСОБА_3, Ямпільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця при обчисленні розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Скарга мотивована тим, що на виконанні в Ямпільському відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження №53690649 з виконання виконавчого листа №153/1249/14 від 08.11.2016, виданого Ямпільським районним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 18.10.2016 по справі №153/1249/14 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відповідно до якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини всіх видів доходу (заробітку) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 06.11.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

10 січня 2018 року представнику ОСОБА_3 було вручено розрахунок заборгованості по аліментах вих.№307/15.23-25 від 09.01.2018. Згідно вказаного розрахунку за лютий 2015 року було нараховано заборгованість по аліментах у розмірі 25000,00 гривень за реалізацію рухомого майна ТОВ МЕГА ДРАЙВ. Скаржник вважає, що кошти, отримані ним від продажу автомобіля марки FORD, модель KUGA, номер шасі (кузова, рами); НОМЕР_1, тип: універсал-В, об'єм двигуна: 1997, колір: чорний, не є видом доходу, який враховується при визначенні розміру аліментів на дітей і державний виконавець Старжевський В.В. безпідставно нарахував йому заборгованість у розмірі 25000,00 гривень, тобто частини від продажу автомобіля.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою та просив суд визнати дії головного державного виконавця Ямпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Старжевського В.В. по обчисленню розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №53690649 щодо нарахування боргу 25000,00 гривень за реалізацію рухомого майна ТОВ МЕГА ДРАЙВ в лютому 2015 року неправомірними та скасувати розрахунок по аліментах №307/15.23-25 від 09.01.2018.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано розрахунок по аліментах вих.№307/15.23-25 від 09.01.2018 в частині нарахування ОСОБА_3 боргу у сумі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень за реалізацію рухомого майна ТОВ МЕГА ДРАЙВ в лютому 2015 року, складений головним державним виконавцем Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №53690649. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував судове рішення тим, що згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_3 у період з 06.11.2014 по 30.04.2018 доходів від продажу будь-якого майна не отримував, а тому розрахунок по аліментах вих.№307/15.23-25 від 09.01.2018 в частині нарахування ОСОБА_3 боргу в сумі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень за реалізацію рухомого майна ТОВ МЕГА ДРАЙВ в лютому 2015 року, складений головним державним виконавцем Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №53690649 підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги його скарги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Ямпільський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області також подав апеляційну скаргу у якій просить, скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення скарги ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, однак Ямпільський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області подав заяву про розгляд справи без участі представника виконавчої служби.

Також встановлено, що ОСОБА_3 та його представники не своєчасно отримують поштову кореспонденцію у відділенні зв'язку (а.с. 52-55), представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 була повідомлена про дату час та місце розгляду справи телефонограмою.

У відповідь на телефонограму ОСОБА_7 зазначила, що підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, однак наразі перебуває у відпустці і зможе взяти участь у розгляді справі не раніше 27 серпня 2018 року.

Частиною 9 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд у випадках термінової необхідності, може повідомити учасників справи про дату час та місце розгляду справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до частини першої статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У даній справі такий строк закінчується 16 серпня 2018 року.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, а також те, що під час підготовки справи до розгляду в суді апеляційної інстанції учасники справи не заявляли клопотань, не подавали доказів, які необхідно дослідити суду апеляційної інстанції, свої доводи та заявлені на їх підставі вимоги виклали письмово, при цьому враховуючи, що у даному провадженні вирішується питання пов'язане з виконанням судового рішення, та усі докази зібрані у матеріалах справи, колегія суддів ухвалила за можливе провести розгляд без участі учасників справи.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга Ямпільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року таким вимогам закону не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

З матеріалів справи вбачається, що боржник звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Разом з цим, зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з розрахунками заборгованості по аліментам проведеними державним виконавцем і його висновком про розмір заборгованості, вказуючи на те, що заборгованості не існує.

Натомість стягувач ОСОБА_4 вважає, що проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та є правомірним, на підставі чого категорично заперечує доводи ОСОБА_3 про відсутність заборгованості по аліментам.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про відсутність заборгованості, такий висновок належним чином не обґрунтував, зокрема жодних розрахунків не навів.

Щодо належного вирішення заявлених вимог, слід зауважити наступне.

Частинами 1, 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до частини 8 статті 71 означеного Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи, у порядку встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Так, у відповідності до статті 1 ЦПК України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, враховуючи вищеозначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості по аліментам, то такий спір, в силу вимог закону, підлягає вирішенню судом в порядку позовного провадження з дотриманням процедури визначеної відповідним процесуальним законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 756/13754/14-ц.

На вказані вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого розглянув спір в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, в той час як Закон України «Про виконавче провадження» та Сімейний кодекс України, передбачають, що у разі незгоди заінтересованої особи з обчисленим державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом. При цьому, слід зазначити, що указані нормативні акти не передбачають можливість оскарження розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості, так як обчислення заборгованості за аліментами є обов'язком останнього, який визначений на законодавчому рівні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу Ямпільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця при обчисленні розміру заборгованості за аліментами та складені розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно із оригіналом:

Головуючий: П.В. Кучевський