Провадження № 6/679/33/2018
Справа № 679/1222/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

справа № 6/679/33/2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення та відстрочення сплати заборгованості за аліментами,

за участю:

заявника (відповідача) ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення та відстрочення сплати заборгованості за аліментами.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 січня 2007 року в цивільній справі №2-198/07 за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів, стягнуто з нього на користь позивача на утримання доньки аліменти в розмірі 25% його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою повноліття.

Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Нетішинському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (ВП №2315001).

В заяві зазначає, що 13 лютого 2018 року державним виконавцем Нетішинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №2315001. Згідно даної постанови державним виконавцем прийнято рішення стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки Вікторії ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 50% отримуваного ним доходу до повного погашення заборгованості, яка станом на 31 січня 2018 року складала 41 653 гривні, а на даний час 47 504 гривні 90 копійок.

На даний час він працює в КП НМР «Благоустрій» на посаді ловця бездоглядних тварин і отримує невелику заробітну плату, а також має суттєве погіршення зору, на відновлення якого необхідно провести операцію вартістю 25 000 гривень, кошти на яку він не має.

На підставі наведеного та посилаючись на ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 197 Сімейного кодексу України (далі СК України), ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України) просить відстрочити на строк до одного року виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 січня 2007 року про стягнення з нього аліментів користь ОСОБА_2 на утримання доньки Вікторії ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 25% його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою повноліття. А також відстрочити на строк до одного року сплату заборгованості за аліментами, що виникла за час примусового виконання вищевказаного рішення, яка станом на 31 серпня 2018 року становить 47 504 гривні 90 копійок.

Заявник (відповідач) в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у заяві. Додатково пояснив, що періодично допомагав колишній дружині грошовими коштами на утримання їх дочки. Проте, на даний час він такої можливості не має.

Позивач ОСОБА_2 (Пянковська) при вирішенні заяви поклалась на розсуд суду.

Суд заслухавши учасників справи, вивчивши заяву та дослідивши докази, встановивши фактичні обставини справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 січня 2007 року в цивільній справі №2-198/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з останнього на користь позивача на утримання доньки аліменти в розмірі 25% його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою повноліття.

Згідно довідки КП НМР "Благоустрій" ОСОБА_1 працює у вказаному підприємстві ловцем бездоглядних тварин і за період з березня по серпень 2018 року він отримав заробітну плату в розмірі 25 354, 77 грн., з яких сплачено 10 205, 30 грн. аліментів, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Приписами статті 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з моменту винесення рішення і до одного року з моменту такого винесення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в цивільній справі №2-198/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ухвалено 15 січня 2007 року. Тому, на думку суду, саме з 15 січня 2007 року у заявника (відповідача) виникло право на звернення до суду з заявою про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду.

Крім того, суд зауважує на тому, що закон також пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи підстави заяви про розстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем він не в змозі платити щомісячно аліменти та заборгованість по таких, оскільки в нього погіршився стан здоровя і в нього є потреба у вартісному лікуванні.

Разом з тим, заявником на підтвердження своїх підстав для звернення з такою заявою надав лише довідку медичного закладу від 11 вересня 2018 року, де зазначено, що він звертався до закладу 23 листопада 2017 року до лікаря офтальмолога, йому встановлено діагноз міопія легкого ступеня обох очей та він потребує лазерної корекції зору обох очей, що вартує 25 000 гривень.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на даний час хворіє та проходить лікування і витрати по лікуванню несе саме він, суду не надано.

Також дана довідка не підтверджує того факту, що заявник поніс витрати по своєму лікуванню. Отже, ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження обставин, які мають характер особливих або виняткових та які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про відстрочення сплати заборгованості за аліментами до одного року на підставі ст. 197 СК України, то суд звертає увагу на те, що даною статтею, на яку посилається ОСОБА_1, встановлено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_1 не надав суду доказів скрутного матеріального становища. Водночас, суд враховує те, що, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось заявником, з січня 2007 року по березень 2018 року останній не сплачував аліменти на утримання своєї дитини. Його твердження про те, що він періодично допомагав ОСОБА_2 грошовими коштами на утримання їх спільної дочки не знайшло свого підтвердження, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду та відстрочення сплати заборгованості за аліментами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 січня 2007 року та відстрочення сплати заборгованості за аліментами відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя О.М. Гавриленко