АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1348/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

Сіренко Ю.В., Фетісова Т.Л., Ювшин В.І.

розглянувши у письмовому провадженні в судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

рішення ухвалено під головуванням судді Шкреби В.В.

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

11.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

На підставі заочного рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 20.03.2018 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі 1500 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позивач стверджує, що не в змозі сплачувати таку суму аліментів, оскільки постійного заробітку не має і сам являється інвалідом третьої групи.

У зв'язку з чим просив суд змінити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки в розмірі ? частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити право ОСОБА_6 на стягнення з ОСОБА_5 аліментів на її утримання.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу і просив суд, скасувати рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року і постановити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що його сімейний стан змінився і він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі визначені районним судом, оскільки єдиним його джерелом доходу є пенсія по інвалідності, а іншого виду доходів він не має.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вважає доводи апеляційної скарги неналежними та не є підставою для перегляду розміру вже стягнутих аліментів, так як у ОСОБА_5 після ухвалення рішення про стягнення аліментів не відбулось ніякої зміни матеріального чи сімейного стану, стану здоров'я. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Пунктом 2 частин 1 статті 176 так ст. 19 ЦПК України даний спір за ціною позову віднесений до категорії малозначних справ.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріальний або сімейний стан у сторін, з часу винесення рішення про стягнення аліментів не змінився, а тому відсутні підстави для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 31.03.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка, Летиція, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано11.12.2017 року.

На підставі заочного рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 20.03.2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. та 1500 грн. на утримання матері ОСОБА_6, до досягнення дочкою трьох років. Зазначене заочне рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 20.03.2018 року ОСОБА_5 не переглядалось судом першої інстанції та в апеляційному порядку не перевірялось. Дане заочне рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

Посилаючись на те, що після ухвалення заочного рішення про стягнення аліментів на дитину та дружину його матеріальний стан погіршився, ОСОБА_5 просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дитини та скасувати аліменти на утримання дружини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а статтю 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу, причому останнього не можна визнати неспроможним це робити у зв'язку з тим, що він, будучи працездатним, не працює без поважних причин чи має інших утриманців, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Зазначені обставини були предметом дослідження по справі, за якою вже стягнуті аліменти на утримання дитини та дружини та могли бути перевірені при перегляді заочного рішення судом першої інстанції або ж при апеляційному перегляді знову ж таки заочного рішення, яким визначено розмір стягнутих аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 та частини 3 статті 80 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що він несе витрати по утриманню квартири дядька, за яку сплачує комунальні послуги, і єдиним джерелом доходу є допомога по інвалідності, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на час винесення рішення про стягнення аліментів уже отримував соціальну допомогу по інвалідності, яка йому встановлена 27.11.2012 року. Також ще 07 березня 2017 року ОСОБА_5 припинив свою підприємницьку діяльність. А тому вказані обставини не дають підстав вважати, що матеріальне становище позивача змінилося після ухвалення 20.03.2018 року заочного рішення про стягнення аліментів.

Позивачем ОСОБА_5 не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що в нього змінився матеріальний чи сімейний стан, а також стан його здоров'я з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому правових підстав для зміни розміру аліментів за статтею 192 СК України не встановлено.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким відмовив ОСОБА_5 в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, та є оспоренням обставин, які встановлюються судом при визначенні розміру аліментів при їх стягненні, але не є підставою для зміни розміру аліментів за статтею 192 СК України, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року залишити без змін. .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Ю.В.Сіренко

Судді Т.Л.Фетісова

В.І.Ювшин