КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/529/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - Ємельянчикова Дмитра Анатолійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Мальцева Д.О. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», Головного управління державної казначейської служби, третя особа: Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про стягнення немайнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі філії Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» на його користь 55 845,00 грн. немайнової шкоди, заподіяної невиплатою пенсії.

Посилається на те, що 04.10.2016 року у відділенні поштового зв'язку №56 по вул. Борщагівській в м.Києві представнику позивача за довіреністю - ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті належної позивачу пенсії. Підставою для такої відмови слугувало те, що довіреність, яка була пред'явлена представником позивача для підтвердження права останньої отримувати від імені позивача належну йому пенсію, не містила інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 такого права.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, адже довіреність, на підставі якої ОСОБА_2 з 2001 року отримує пенсію позивача, передбачає право повіреної на вчинення такої дії від імені позивача.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що вищенаведені протиправні дії відповідача щодо безпідставної відмови у виплаті пенсії негативно вплинули на стан здоров'я позивача та порушили його нормальну життєдіяльність, як людини, для якої пенсія є єдиним джерелом для існування, ОСОБА_1, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, оцінює розмір завданої йому моральної шкоди на суму 55 845,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», Головного управління державної казначейської служби, третя особа: Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про стягнення немайнової шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2801 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 55 845 грн. немайнової шкоди, заподіяної невиплатою пенсії.

Посилається на те, що суд не звернув уваги, що відмовою видати пенсію відповідачем було порушено право позивача на життя. На день винесення судом рішення пенсія позивача становила 4 141,11 грн. Позивачу не зрозуміло за якими критеріями судом було визначено розмір завданої моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - Ємельянчиков Дмитро Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Посилається на те, що довіреність від 19.09.2015 року № 7-685, видана ОСОБА_1 не містить жодного згадування про уповноваження повірених на право вчинення ними дій з отримання будь - яких видів грошових коштів чи/або виплат від імені довірителя. Зазначає, що представником відповідача представнику позивача було надано чітке роз'яснення щодо можливості отримання пенсії, для чого необхідно було внести зміни в існуючу довіреність чи/або отримати нову, де буде чітко вказано право представників на вчинення певних дій, а саме отримання грошових коштів за довірителя, тобто були варіанти для вирішення спірного питання на протязі кількох годин. Крім того, відсутні докази на підтвердження причинно - наслідкового зв'язку між невиплатою пенсії та завданою немайновою шкодою позивачу.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відзивів на апеляційні скарги учасниками процесу суду не надано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі філії Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» на його користь 55 845,00 грн. немайнової шкоди, заподіяною невиплатою пенсії.

Посилається на те, що 04.10.2016 року у відділенні поштового зв'язку №56 по вул. Борщагівській в м.Києві представнику позивача за довіреністю - ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті належної позивачу пенсії. Підставою для такої відмови стало те, що довіреність, яка була пред'явлена представником позивача для підтвердження права останньої отримувати від імені позивача належну йому пенсію, не містила інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 такого права.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, адже довіреність, на підставі якої ОСОБА_2 з 2001 року отримує пенсію позивача, передбачає право повіреної на вчинення такої дії від імені позивача.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що вищенаведені протиправні дії відповідача щодо безпідставної відмови у виплаті пенсії негативно вплинули на стан здоров'я позивача та порушили його нормальну життєдіяльність, як людини, для якої пенсія є єдиним джерелом для існування, ОСОБА_1, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, оцінює розмір завданої йому моральної шкоди на суму 55 845,00 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями працівників ПАТ «Укрпошта» було порушено право позивача на отримання належної йому пенсії.

Пенсія позивача є єдиним джерелом для його існування, а її затримка спричинила неможливість пенсіонера, який є інвалідом, забезпечувати себе необхідними ліками та продуктами харчування, тобто позбавила його можливості підтримувати мінімальний життєвий рівень, що в свою чергу, викликало і моральні страждання, пов'язані з наявністю вказаних обмежень.

Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом.

Положеннями п.5.6 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв'язку України, Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 року №464/156, постановою правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 року №14-1 також передбачено, що виплата пенсії може здійснюватися за довіреністю.

Судом встановлено, що 04.10.2016 року у відділенні поштового зв'язку №56 по вул. Борщагівській в м. Києві представнику позивача за довіреністю - ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті належної ОСОБА_1 пенсії.

При цьому, як вбачається з листа Київської міської дирекції УДПЗЗ «Укрпошта» від 21.10.2016 року, підставою для такої відмови слугувало те, що довіреність, яка була пред'явлена представником позивача для підтвердження права останньої отримувати від імені позивача належну йому пенсію, не містила інформації щодо наявності у ОСОБА_2 такого права.

Відповідно до положень ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку він представляє.

Відповідно до ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути упоноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідач обґрунтовує свою відмову у видачі пенсії представнику позивача відсутністю у останнього права на отримання пенсії.

Проаналізувавши зміст довіреності, посвідченої державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори 12.09.2015 року, суд дійшов правильного висновку про потиправність дій працівників ПАТ «Укрпошта» щодо відмови ОСОБА_2 у видачі пенсії позивача за жовтень 2016 року, оскільки, як вбачається, позивач цією довіреністю надав ОСОБА_2 відповідне право шляхом уповноваження її бути «його представником у всіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, органах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності…. яка дає їй право …. розписуватися за ОСОБА_1, здійснювати необхідні платежі, … узгоджувати від імені ОСОБА_1 будь-які питання, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності» (а.с.25).

Представник ПАТ «Укрпошта» в судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечував тієї обставини, що за цією довіреністю ОСОБА_2 неодноразово отримала пенсію позивача.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виходячи з вищевказаних положень Основного Закону, протиправними діями працівників ПАТ «Укрпошта» було порушено гарантоване Конституцією України право позивача на отримання належної пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши вищевказані обставини справи, враховуючи, що пенсія позивача є єдиним джерелом його існування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди підлягаючої стягненню з відповідача на користь позивача.

Як роз'яснено в п.п. 3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказана справа розглядалась судом тривалий час.

ОСОБА_1 який є пенсіонером, інвалідом 2 групи, внаслідок неправомірних дій працівників ПАТ Укрпошта» був позбавлений можливості належним чином отримувати пенсію, яка являється його єдиним джерелом існування, у зв'язку з чим він не мав можливості підтримувати мінімальний життєвий рівень, забезпечувати себе необхідними ліками та продуктами харчування.

Безпідставна відмова відповідача у виплаті пенсії негативно вплинула на стан здоров'я ОСОБА_1 та порушила його нормальну життєдіяльність, як людини, для якої пенсія є єдиним джерелом для існування. Відсутність коштів для проживання та відсутність можливості придбати продукти першої необхідності викликало у позивача моральні страждання.

Згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Судом встановлено, що неправомірною відмовою працівників ПАТ «Укрпошта» у виплаті представнику позивача пенсії, ОСОБА_1 завдано моральних страждань, оскільки він був позбавлений можливості на отримання пенсії, яка для нього являється єдиним джерелом існування та забезпечення мінімального рівня життя.

Враховуючи встановлені обставини, розмір моральної шкоди, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача підлягає збільшенню до 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача ПАТ «Укрпошта» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 моральна шкода в розмірі 5000 грн.

Вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 55 845 грн., на думку колегії суддів, не є співмірною із завданими позивачу моральними стражданнями внаслідок неправомірної відмови у видачі пенсії за один місяць.

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - ЄмельянчиковаДмитра Анатолійовича задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності у ОСОБА_2 повноважень на отримання пенсії ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до змісту довіреності від 12.09.2015 року, позивач цією довіреністю надав ОСОБА_2 відповідне право шляхом уповноваження її бути «його представником у всіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, органах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності…. яка дає їй право …. розписуватися за ОСОБА_1, здійснювати необхідні платежі, … узгоджувати від імені ОСОБА_1 будь-які питання, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності».

Крім того, представник ПАТ «Укрпошта» в судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечував тієї обставини, що за цією довіреністю ОСОБА_2 неодноразово отримала пенсію позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинно - наслідкового зв'язку між діями працівників ПАТ «Укрпошта» та заподіянням позивачу моральних страждань колегія суддів не приймає до уваги, оскільки внаслідок невиплати ОСОБА_1 пенсії ускладнився фінансовий стан позивача, що негативно вплинуло на його самопочуття, психологічний стан та в цілому погіршило стан здоров'я пенсіонера, який є інвалідом 2 групи.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За умовами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно абз.3 п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, з ПАТ «Укрпошта» підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 551 грн. 20 коп. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 826 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - Ємельянчикова Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року -скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 551 грн. 20 коп. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 826 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.