Справа №752/6577/18
Провадження № 2/752/3963/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.12.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Барибіної К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 15.09.2016 р. була звільнена з посади майстра в Комунальному підприємстві з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р. її звільнення було визнано незаконним та поновлено на роботі.

В добровільному порядку негайно виконати рішення суду відповідач відмовився., в зв»язку з чим 21.04.2017 р. Дарницьким районним відділом ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження.

Керівник КП з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» умисно не виконував рішення суду в зв»язку з чим на відповідача відповідно до постанови державного виконавця був накладений штраф, а в подальшому направлено подання про порушення кримінального провадження в зв»язку з невиконанням рішення суду.

Позивач зазначає, що 20.10.2017 р. відповідачем був виданий наказ про поновлення на роботі, однак фактично вона була допущена до роботи 15.03.2018 р., оскільки на її місці працював інший працівник.

В зв»язку з викладеним, оскільки відповідач умисно зволікав з виконанням рішення суду про поновлення на роботі, позивач на підставі положень ст.236 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення, тобто по день фактичного поновлення на посаді і допущення до виконання посадових обов»язки.

В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач умисно тривалий час не виконував рішення суду, незважаючи не її неодноразові звернення з відповідними заявами. Фактичне поновлення її на посаді і допуск до робочого місця відбувся 15.03.2018 р. в зв»язку з чим вона просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 18.04.2017 р.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач сама ухилялась від виконання рішення суду і після видачі наказу про її поновлення на посаді на робочому місці не з»являлась і після ухвалення судового рішення та видачі наказу про поновлення на роботі на робочому місці не з»являлась. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивачу був виплачений середній заробіток за період з 16.09.2016 р. по 19.04.2017 р., в подальшому середній заробіток не нараховувався і не виплачувався, оскільки позивач не з»являлась на робочому місці.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки між сторонами у справі існує спір щодо підстав невиконання судового рішення суд вважає за необхідне розглянути дану справу в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що 18.04.2017 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про скасування дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі, відповідно до якого суд визнав незаконним та скасував наказ КП «Житло-сервіс» за № 06д від 06.07.2016 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1», визнав незаконними дії щодо її звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, визнав незаконними дії КП «Житло-сервіс» щодо звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст..36 КЗпП України, визнав незаконним та скасував наказ за № 241к від 15.09.2016 р. «Про звільнення «ОСОБА_1 за систематичне невиконання обов»язків, покладених трудовим договором» за п.3 ст. 40 КЗпП України, визнав незаконним та скасува наказ № 241к від 15.09.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України», поновивлено ОСОБА_1 на посаді майстра відділення «Лівобережне» Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», зобов»язано відповідача виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час її тимчасової непрацездатності та поновити в черзі на отримання службового житла, а також стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38929 гривень

Згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04.07.2017 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р. в частині задоволення позовних вимог про визнання нзаконними дій КП «Житло-сервіс» щодо звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст. 40 КЗпП України, визнання незаконним та скасування наказу № 239к від 15.09.2016 р. «Про звільнення за систематичне невиконання обов»язків, покладених трудовим договором», зобов»язання поновити у черзі на отримання службового житла, зобов»язання виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час її тимчасової непрацездатності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Як вбачається зі змісту рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р. рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплаті їй заробітної плати за один місяць в розмірі 5786, 88 гривень допущено до негайного виконання.

19.04.2017 р. ОСОБА_1 звернулась з заявою до Дарницького районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва про поновлення на роботі.

20.04.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до директора КП «Житло-сервіс» з письмовою заявою про виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р., надавши копію зазначеного рішення.

21.04.2017 р. старшим державним виконавцем Дарницького РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Пацуріною О.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/16208/16-ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

15.05.2017 р. КП «Житло-сервіс» надало відповідь позивачу про відсутність у підприємства обов»язку виконати рішення суду в зв»язку з його оскарженням.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження № 53808484 з виконання виконавчого листа № 752/16208/16-ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді майстра відділення «Лівобережне» КП «Житло-сервіс» державним виконавцем 17.07.2017 р., 07.08.2017 р. винесені постанови про накладення штрафу на боржника в зв»язку з невиконанням рішення суду.

В матеріалах справи міститься наказ директора № 171к від 31.07.2017 р. про поновлення на роботі ОСОБА_1 на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р. та рішення Апеляційного суду м.Києва від 04.07.2017 р.

З даним наказом позивач була ознайомлена лише 17.10.2017 р. на підставі поданої нею заяви (а.с.48-50).

20.10.2017 р. директором КП «Житло-сервіс» видано наказ № 241к про внесення змін до наказу № 171к від 31.07.2017 р. та поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра відділення «Лівобережне» з 15.09.2016 р.

05.12.2017 р.Дарницьким РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві внесено подання до Дарницького УП ГУ НП у м.Києві про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності керівництва КП «Житло-сервіс» за скоєння злочину, передбаченого ст.382 КК України, тобто умисного невиконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р.

Запис до трудової книжки позивача про поновлення на роботі був внесений 15.03.2018 р.

15.03.2018 р. позивач звернулась до КП «Житло-сервіс» з заявою про фактичний її допуск до роботи та створення належних умов праці, забезпечення робочим місцем та видання відповідного наказу про закріплення за нею, як за майстром будинків.

19.03.2018 р. позивач повторно звернулась до керівництва підприємства про видання наказу про закріплення за нею будинків, забезпечення робочим місцем та технічними засобами, забезпечення передачі всіх необхідних документів для виконання посадових обов»язків від особи, яка працює на дільниці, майстром якої була позивач до звільнення.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку. затвердженими Протоколом загальних зборів трудового колективу від 01.03.2013 № 203 прийняття на роботу здійснюється за допомогою укладення трудового договору. Крім того, зазначені правила покладають обов»язок на адміністрацію підприємства забезпечити працівника постійним робочим місцем, а також інформаційними матеріалами, документацією , обладнанням, засобами зв»язку та іншими допоміжними приладдями, створення для працівників умов, необхідних для ефективного виконання функціональних обов»язків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Тобто, закон передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після проголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом запис до трудової книжки позивача був внесений 15.03.2018 р.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України).

За змістом ст. 236 КЗпП Україниу разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на ухилення позивача від виконання рішення суду, неотримання поштової кореспонденції, оскільки матеріали справи містять підтвердження про відправлення копії наказу про поновлення на роботі від 31.07.2017 р., яке здійснено 06.09.2017 р., здійснення поштового відправлення від 20.10.2017 р., та від 22.11.2017 р., які направлялись не на адресу проживання позивача, а на абонентську скриньку в поштовому відділенні, хоча доказів того, що позивач є абонентом скриньки на момент відправлення поштової кореспонденції суду не надано.

Також суд приймає до уваги те, що 17.10.2017 р. позивач особисто ознайомлювалась з наказами про поновлення на роботі та внесення змін до даного наказу, однак, фактично виконання рішення не відбулось в цей день, позивач не була допущена до роботи, не забезпечена робочим місцем, запис до трудової книжки внесений не був.

Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Крім того, про невиконання рішення суду з вини саме відповідача свідчать постанови державного виконавця про накладення штрафу на КП «Житло-сервіс» в зв»язку з невиконанням судового рішенні від 17.07.2017 р., 07.08.2017 р.,, а також подання державного виконавця від 05.12.2017 р. до органів поліції про внесення відомостей про кримінальне правопорушення в зв»язку з невиконанням судового рішення від 18.04.2017 р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту невиконання відповідачем рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.04.2017 р. до 15.03.2018 р. в зв»язку з чим з КП «Житло-сервіс» підлягає стягненню середній заробіток в зв»язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку відповідає вимогам чинного законодавства, не спростований відповідачем.

З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 68528 гривень 25 копійок.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (, м.Київ, вул.Дніпровська набережна, 25-б) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 68528 гривень 25 копійок, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя