Справа №717/967/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 3500 гривень згідно договору позики та 5000 гривень за відшкодування моральної та матеріальної шкоди, 1900 гривень згідно ст. 1046 ЦПК України та витрати на судові збори 704 гривні 80 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. В поданій до суду заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлено, що 21 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачці 3500 гривень. На час розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1

Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Повернення боргу в сумі 3500 гривень мало відбутися в строк до 21 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст. 599 ЦК України.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день прийняття судового рішення.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі Цивільний кодекс України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином відповідачка порушила передбачене статтею 1046 Цивільного кодексу України право позивача на повернення йому суми позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути 3500 гривень в рахунок повернення коштів отриманих за договором позики, який був укладений між сторонами 21 грудня 2015 року та 1362 гривні 93 копійки відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 22 січня 2016 року по 22 липня 2018 року.

Суд враховує, що позивачем невірно розраховано розмір відсотків за період з 22 січня 2016 року по 22 липня 2018 року. Зокрема позивач використав для розрахунку ставку в розмірі 22% річних. Разом з тим, така ставка діяла лише до 22 квітня 2016 року. Облікова ставка Національного банку України становила в період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року - 19% річних, в період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року - 18% річних, в період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року - 16,5% річних, в період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року - 15,5% річних, в період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року - 15% річних, в період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року - 14% річних, в період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року - 13% річних, в період з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року - 12,5% річних, в період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року - 13,5% річних, в період з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року - 14,5% річних, в період з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року - 16% річних, в період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року - 17% річних, в період з 13.07.2018 року по 22.07.2018 року - 17,5% річних. Відсотки розраховано за формулою [сума відсотків] = [Сума боргу] ? [Ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів].

Розрахунок відсотків:

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУСума відсотків
22.01.201621.04.2016913 500.0022191.45
22.04.201626.05.2016353 500.001963.59
27.05.201623.06.2016283 500.001848.20
24.06.201628.07.2016353 500.0016.555.23
29.07.201615.09.2016493 500.0015.572.63
16.09.201627.10.2016423 500.001560.25
28.10.201613.04.0.0014225.53
14.04.201725.05.2017423 500.001352.36
26.05.201726.10.0.0012.5184.59
27.10.201714.12.2017493 500.0013.563.43
15.12.201725.01.2018423 500.0014.558.40
26.01.201801.03.2018353 500.001653.70
02.03.201812.07.0.0017216.81
13.07.201822.07.2018103 500.0017.516.78
Всього: 1 362.93

Таким чином, відсотки за період з 22 січня 2016 року по 22 липня 2018 року, тобто за період з межах позовних вимог, складають 1362 гривні 93 копійки.

Суд вважає, що у стягненні з відповідачки на користь позивача 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди слід відмовити. Позивач посилається на те, що заподіяна йому матеріальна шкода полягає в тому, що він їздив до відповідачки з проханням повернути борг, а також в тому, що раніше товари були набагато дешевші, а на даний час в декілька разі подорожчали. Позивач посилається на те, що заподіяна йому моральна шкода полягає в тому, що позивач нервував, хвилювався і фізично страждав. Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди.

З відповідачки на користь позивача слід стягнути 329 гривень 56 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 11, 12, 15, 16, 509, 525, 526, 599, 625, 1046 - 1050 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_2, про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень заборгованості за договором позики, 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні 93 (дев'яносто три) копійки відсотків за період з 22 січня 2016 року по 22 липня 2018 року, 329 (триста двадцять дев'ять) гривень 56 (п'ятдесят шість) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне рішення суду складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя: