справа № 198/552/18
провадження № 2-о/0198/13/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Юрївського районного сектору, про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що 24.07.1961 р. він народився в с. Жартас Тавричеського району Казахської республіки. Невдовзі разом з батьками заявник переїхав на проживання в Україну, а саме в смт Юрївка Павлоградського (на теперішній час Юрївського) району Дніпропетровської області, де в 1976 році закінчив школу. Надалі в силу життєвих обставин заявник працював в різних місцях на території колишнього СРСР, а у 1990 році знову повернувся до смт Юрївка Дніпропетровської області та оселився по вул. Д.Ситника, буд. 84, де й проживає до теперішнього часу.

У 2017 році ОСОБА_1 виявив відсутність у себе паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року, тому звернувся до Юрївського районного сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з відповідною заявою про отримання паспорта громадянина України, однак у видачі документа йому відмовлено у звязку з тим, що не встановлено належності заявника до громадянства будь-якої держави.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду та просить встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 09.08.2018 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 20.08.2018 року.

Заявник в судовому засіданні підтримав подану заяву та пояснив, що після фактичного припинення шлюбних відносин він приблизно в 1990 році повернувся проживати до своїх батьків в смт Юрївка Дніпропетровської області. Згодом родичі купили житловий будинок за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, вул. Д.Ситника, буд. 84, де він і оселився. Після втрати в 1990 році паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року весь час проживав без документа, що посвідчує особу.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 24.07.1961 р. в с. Жартас Тавричеського району Казахської республіки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОИ № 467292, виданим повторно Тавричеським РАЦС 16.08.1979 р. (а.с 6 - 8).

Згідно зі свідоцтвом про восьмирічну освіту серії М № 301486 від 11.06.1976 р. ОСОБА_1 навчався у Юрївській середній школі Павлоградського району Дніпропетровської області, яку закінчив у 1976 році (а.с. 9).

Протягом 1986-1989 років заявник працював у різних місцях колишнього Союзу радянських соціалістичних республік, про що свідчать записи у його трудовій книжці серії АТ-ІІІ № 5127837 (а.с. 13-14).

З акта обстеження дійсності проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного депутатами Юрївської селищної ради Дніпропетровської області 21.05.2018 р., виходить, що заявник з 1991 року мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, смт Юрївка, вул. Д.Ситника, буд. 84 (а.с. 11).

Згідно з довідкою № 1263/64, виданою ОСОБА_1 Юрївським районним сектором ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 16.01.2018 р., останній звертався до вказаного органу із заявою про втрату паспорта, при цьому проведеною перевіркою не встановлено належності заявника до громадянства будь-якої держави (а.с. 10).

Отже, у звязку із втратою паспорта зразка колишнього СРСР та неможливістю встановлення належності до громадянства будь-якої держави заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що в 1990 році ОСОБА_1 повернувся до своїх батьків в смт Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області, де і проживає з того моменту постійно. При цьому свідки повідомили, що ОСОБА_1 жодного разу за 18 років не покидав смт Юрївка Юрївського району та не висловлював наміри виїхати в іншу країну або населений пункт для проживання.

Відповідно до пункту 1 частини статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За приписами підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Положеннями пункту 8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає ряд документів, зокрема, й судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Таке судове рішення подається до уповноваженого органу у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (пункт 44 Порядку).

Таким чином, оскільки заявник втратив паспорт громадянина колишнього СРСР, від встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року залежить виникнення в останнього права на визначення належності його до громадянства України та отримання документа, що посвідчує його особу. При цьому, в інший спосіб такий факт встановити неможливо.

В той же час, враховуючи наявні у справі докази, а також показання свідків, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, тому заява останнього підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 265, 268, 273, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Юрївського районного сектору, про встановлення факту постійного проживання особи на території України задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя: І.О.Гайдар