Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/492/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Боголюбової Л.М.,

за участі секретаря Федченко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, Державного реєстратора сектору з державної реєстрації Красилівської райдержадміністрації Хмельницької області ОСОБА_3 про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 позивач звернувся до свду із вищевказаним позовом.

На обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 2 га., на території Чепелівської сільської ради Красилівського району для ведення особистого селянського господарства кадастровий №:04:005:0195, яка була надана йому у власність згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.10.2016 року №22-28349-СГ.

Його право власності на дану земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі на підставі рішення державного реєстратора ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №33158001 від 25.12.2016 року.

Також, на підставі рішення ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області на дану земельну ділянку у встановленому законом порядку нею був розроблений та погоджений проект відведення земельної ділянки, на підставі якого інформація про земельну ділянку, її межі та площу, координати поворотних точок були внесені до державного земельного кадастру.

Однак, під час використання цієї земельної ділянки, а саме в жовтні 2017 року вона дізналась, що її земельна ділянка накладається на земельні ділянки ОСОБА_5, площею 0,60 га, ОСОБА_6 площею 1 га, кадастровий №:04:005:0039; ОСОБА_7 площею 1 га., ОСОБА_8 площею 1 га., кадастровий №:04:005:0037 та ОСОБА_9 площею 1 га., кадастровий №:04:005:0036, які були надані їм набагато раніше, а саме 22.03.2006 року.

З вище викладених підстав просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.10.2017 року №22-28349-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання їй земельної ділянки у власність».

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_4 від 25.12.2016 року №33158001 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за нею.

Зобов»язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати їй у власність земельну ділянку площею 2 га., для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Чепелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, від позовних вимог в частині визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру від 25.12.2017року № 22-28349-СГ та зобов»язання надати їй земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства відмовлється.

Представник відповідача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання подав письмовий відзив на позовну заяву, в позові просить відмовити.

Представник відповідача-Державний реєстратор сектору з державної реєстрації Красилівської райдержадміністрації ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заявлені уточнення до позовних вимог, суд находить позов підлягаючим частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки розміром 2 га., для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:005:0195.

Статтями 13,19,142-145 Конституції України встановлено, що: земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією; органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; до матеріальної основи місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно наказу №22-28349-СГ від 25.10. 2016 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою надано дозвіл гр..ОСОБА_2 на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки у власність, місце розташування об»єкта землеустрою за межами населених пунктів Чепелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області , кадастровий номер :04:005:0195, орієнтовний розмір земельної ділянки 2.0000 га.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1ст.81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором ОСОБА_4, 25.12.2016 року зареєстровано земельну ділянку розміром 2 га., за гр.ОСОБА_2, індексний номер:33158001.

У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Таким чином, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, що є частиною національного законодавства, у рішенні від 20.01.2012 року «Рисовський проти України» зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу, у тому числі тієї, причиною якої є його власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи. Європейський суд зазначив, що принцип «незалежного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, що покладалась на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з врахуванням наданих уточнень.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Отже, захист цивільних прав може мати місце лише стосовно реально існуючого майна (яке можливо ідентифікувати) чи майнових прав.

У відповідності до положень ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр":

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України.

Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Отже, кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Зважаючи на важливість застосування кадастрового номеру для однозначної ідентифікації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, а також у звязку із неприпустимістю прийняття органами влади рішень щодо земельних ділянок без їх належної персоніфікації як обєктів цивільних правовідносин, ч.5 ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" встановлює правило обовязковості зазначення у рішеннях органів державної влади кадастрових номерів відповідних ділянок.

Рішення органів влади, що прийняті із порушенням цієї норми, слід розглядати як нікчемні та такі, що не матимуть правових наслідків.

Порядок присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2011 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення державного земельного кадастру».

Відповідно до п.п.135-136 Порядку, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

У разі коли відомості вносяться до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості вносяться до відповідної Поземельної книги після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

У разі внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку (в разі її поділу чи обєднання з іншою земельною ділянкою), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга була відкрита та закрита, або відомостей про земельну ділянку, що набули статусу архівних відповідно до пункту 138 цього Порядку, такі відомості вносяться до Поземельної книги відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку на підставі відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку із статусом архівних. п.136.

Відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об'єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій:

1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об'єднання, згідно з пунктами 107-111 і 113 цього Порядку…

Отже, кадастровий номер земельної ділянки виконує функцію її ідентифікатора унікальної ознаки, яка служить для виокремлення ділянки та її атрибутів у реєстрах, базах даних, інформаційних системах тощо.

Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку кадастровий номер не змінюється.

У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. При цьому попередній кадастровий номер отримує статус архівного і в подальшому не використовується.

Виходячи із даних положень і положень ч.7 ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр", скасовані кадастрові номери земельних ділянок не повинні використовуватися повторно і мають отримати статус архівних. Це необхідно для уникнення плутанини під час ведення державної реєстрації земельних ділянок та однозначної ідентифікації, в тому числі, земельних ділянок, реєстрація яких була скасована і які зникли як обєкти цивільних правовідносин.

Враховуючи, що земельна ділянка, яка надана позивачу, вже перебуває у власності інших, осіб, складається з кількох земельних ділянок, які мають кадастрові номери, а тому вона не може мати наданий їй кадастровий номер :04:005:0195, який є недійсним, а тому відповідно підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на земельну ділянку з даним кадастровим ромером за позивачкою проведена державним реєстратором ОСОБА_4 за номер 33158001 25.12.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Керуючись ст.ст.13,14,19,142-145 Конституції України, ст.ст.81,116,121,125,152, 158 ЗК України, постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2011 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення державного земельного кадастру», ЗУ "Про Державний земельний кадастр", Законом України «Про землеустрій», ст.ст. 4, 13, 23, 81, 95, 133, 141, 258, 259, 263,264, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заявлені вимоги ОСОБА_2 (31056, Хмельницька область, Красилівський район, с.Чепелівка, вул.Лісова,17, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул.Інститутська, 4/1), Державного реєстратора сектору з державної реєстрації Красилівської райдержадміністрації Хмельницької області ОСОБА_3( 31000, Хмельницька область, м.Красилів, площа Незалежності, 2) про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_4 від 25.12.2016 року №33158001 про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :04:005:0195, яка знаходиться на території Чепелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_10