Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 грудня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

В даній квартирі зареєстрований відповідач - син позивачки ОСОБА_2, який з листопада 2014 року у квартирі не проживає, всі комунальні послуги сплачує позивач самостійно.

Посилаючись на те, що відповідач з 2014 року жодного разу у квартирі не перебував та не приймав жодної участі в її утриманні, позивачка звернулися до суду з даним позовом, в якому зважаючи на те, що відповідач відсутній в квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк, нею не цікавиться та не несе витрат по її утриманню, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що з 2014 року стала єдиним власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач у квартирі не проживає, витрати на її утримання не несе. Зняття з реєстрації у квартирі необхідне позивачу для оформлення субсидії.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Заслухавши пояснення позивачки, свідчення свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 1996 року на сім'ю з 3 осіб була приватизована квартира АДРЕСА_1. Співвласниками квартири стали позивачка ОСОБА_1, її батько ОСОБА_4, її син ОСОБА_5 (а.с.11).

Як вбачається з відміток на Свідоцтві про право власності на житло та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.08.2001 батько позивачки подарував належну йому 1/3 частину квартири ОСОБА_1

В подальшому 1/3 частину квартири 16.10.2014 ОСОБА_1 подарував її син - відповідач по справі (а.с.7).

Як не було спростовано іншими доказами по справі, позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 як єдиному власнику, однак в ній залишається бути зареєстрованим її син ОСОБА_2.

За твердженням позивачки, реєстрація відповідача у спірній квартирі носить формальний характер, відповідач з 2014 року у квартирі не проживає. На даний час реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її право власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як зазначає позивачка та підтвердила у судовому засіданні свідок, відповідач у квартирі не проживає, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось, особа самовільно залишила квартиру та виїхала за кордон.

Зі спливом 1 року після залишення квартири відповідач втратив право на користування нею відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_2, необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою № АДРЕСА_1.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко