Справа №204/6694/18
Провадження №2/204/1819/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дитину - доньку ОСОБА_3. Згоди щодо сплати аліментів на утримання їх спільної дитини сторони не досягли, а тому позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою.

Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини на користь позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки він не працює, нерухомого майна не має, з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини, що складало до вересня 2018 року 1800 грн на місяць. Разом з цим пояснив, що його щомісячний дохід складає близько 3000-3500 грн., який інколи буває й більшим. Через свій матеріальний стан аліменти на утримання іншої дитини сплачує нерегулярно, має заборгованість зі сплати аліментів. Так нещодавно він мав заборгованість зі сплати аліментів за 3,5 років, що складало близько 100000 грн. Однак разом з цим зазначив, що на сьогоднішній день ним сплачено дану суму заборгованості, але пояснити суду, де взяв кошти, відмовився.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року до участі у справі як третю особу, яка не має самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_4.

Третя особа ОСОБА_4, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Вислухавши відповідача, дослідивши докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Сторони з 25 липня 2015 року перебували у шлюбі, який 03 жовтня 2017 року було розірвано (а.с.3,4).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Дитина, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров'я.

Відповідач має задовільний стан здоров'я; є працездатною особою, офіційно не працевлаштований; має малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2014 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття (а.с.23).

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів є таким, що відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, оскільки відповідач є здоровою і працездатною особою, має можливість працювати і сплачувати аліменти на утримання доньки.

Доводи відповідача щодо необхідності врахування тієї обставини, що з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину у розмірі ? його доходів, а тому в даному випадку з нього слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем суду не надано доказів, враховуючи його матеріальний стан, неможливості ним сплачувати аліменти на утримання його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, а також доказів того, що такі стягнення перевищують 50 % його доходу.

Крім того, частиною 3 ст. 183 СК України визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Так судом враховуються пояснення відповідача щодо можливості сплати ним розміру заборгованості за 3,5 роки за виконавчим листом, виданого на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що складала близько 100000 грн., та відмова відповідача довести джерело походження таких коштів для сплати заборгованості.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2(місце проживання: АДРЕСА_2) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 вересня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: