Провадження № 2/752/1994/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.10.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката Возняк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 24.05.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 кредитного договору №К4H0GK00000028 Банк надав останньому грошові кошти на придбання житла в розмірі 23 009,76 Євро зі сплатою 0,84% річних, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,34% від суми виданого кредиту, винагороди за обслуговування кредитної лінії в розмірі 1% від суми кредиту та кінцевим терміном повернення 23.05.2021 року.

Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_3 зобов»язався належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування ним.

Відповідно до умов Кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись щомісяця в період сплати шляхом внесення щомісячного платежу, який включає заборгованість за кредитом, за відсотками, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань за Договором № К4H0GK00000028 між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки №К4H0GK00000028/1, відповідно умов якого остання зобов»язалася відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором.

Однак, відповідачі не виконали належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, сума якої станом на 10.07.2015 року становить 95 308,85 Євро, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку (1 євро/24,15 грн.) становить 2 301 708,73 гривень.

Позивач посилається на те, що Банком було надіслано вимоги як до Позичальника, так і до Поручителя про виконання зобов'язань за кредитним договором та Договором поруки. Однак, на момент звернення до суду зазначені зобов'язання виконані не були.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві, посилаючись на неналежне виконання Позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, повідомлявся судом про місце і час розгляду справи в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, заяву про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення, надіслане на адресу відповідача ОСОБА_3, повернулось до суду за закінченням терміну зберігання.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову в частині вимог до її довірителя заперечила в повному обсязі, посилаючись на те, що на момент звернення Банку до суду порука припинена.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24.05.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №К4H0GK00000028, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 23 009,76 Євро зі сплатою 0,84% річних, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,34% від суми виданого кредиту, винагороди за обслуговування кредитної лінії в розмірі 1% від суми кредиту. Кінцевий термін повернення - 23 травня 2021 р. Періодом сплати вважається період з 20 по 25 число кожного місяця.

Згідно з п.2.1.1 Договору, Банк зобов'язався надати Позичальникові Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.1.1 Договору, а також за умови виконання Позичальником зобов»язань, зазначених в п.2.2.7 цього Договору.

Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу вищезазначені кредитні кошти.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору погашення заборгованості відбувається шляхом внесення коштів в період сплати щомісяця в розмірі 310,18 Євро з метою погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою та комісією.

Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2 Договору ОСОБА_3 зобов»язався, а Позичальник зобов'язався використати кредит на визначені Договором цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту.

Відповідно до п.2.2.4 Договору ОСОБА_3 зобов»язався погасити Кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені пунктами 1.1., 2.3.3.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором № К4H0GK00000028 між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № К4H0GK00000028/1, відповідно умов якого остання зобов»язалася відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором.

Відповідно до п.4 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники .

Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором в частині сплати заборгованості у строки і спосіб, передбачений Кредитним договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору, при порушенні Позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,82% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

На підставі п.4.1 Кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого зобов»язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язується сплатити Банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення.

Згідно наданого Банком розрахунку, станом на 10.07.2015 р. заборгованість за Кредитним договором становить 95 308,85 євро, що курсом НБУ на день проведення розрахунку (із розрахунку 1 євро/24,15 грн.) становить 2 301 708,73 гривень, з яких:

- 19425,38 євро - заборгованість за кредитом;

- 21584,43 - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5712 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 48 587,04 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором.

Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача ОСОБА_3., як Позичальника, не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Не підлягають, на думку суду, вимоги в частині стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_4 з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов»язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включає сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Випадку невиконання Боржником зобов»язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарні Боржники (п.4 Договору).

Сторони погодили, що у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов»язання, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов»язання.

Поручитель зобов»язаний виконати зобов»язання, зазначені в письмовій вимозі Кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги (п.п.5,6 Договору поруки).

Згідно з п.11 Договору поруки він діє до повного виконання зобов»язань за Кредитним договором.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі № 61-5541св18.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між сторонами, не визначено строку його дії, а встановлено, що він діє ло виконання основного зобов»язання.

Оскільки, згідно з умовами Кредитного договору визначено зобов»язання Позичальника шляхом внесення щомісячних платежів, то у правовідносинах між Кредитором і Поручителем щодо строку дії поруки підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, порушення виконання Позичальником своїх зобов»язань настало з вересня 2008 року, що не заперечувалось представником Банку, тобто саме з цього моменту у Кредитора виникло право вимоги як до Боржника, так і до Поручителя щодо виконання зобов»язань.

Банк звернувся до суду з вимогами до Позичальника та Поручителя про дострокове стягнення заборгованості 21.08.2015 р.

З огляду на викладене, зобов»язання ОСОБА_4, як поручителя за Договором поруки, є припиненими, в зв»язку з чим вимоги Банку щодо солідарного стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором не можуть бути задоволені.

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню а саме в частині вимог до ОСОБА_3

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50) заборгованість за кредитним договором в розмірі 95308 (дев»яносто п»ять тисяч триста вісім) євро 85 євроцентів, що за офіційним курсом НБУ на день звернення становить 2301708 ( два мільона триста одна тисяча сімсот вісім) гривень 73 копійки, судовий збір в розмірі 3654 гривні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя