Справа № 286/1432/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 вересня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання 1/2 частини земельної ділянки у спільній власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ухвали Овруцького районного суду Житомирсьткої області від 02 березня 2011 року визнано мироову угоду, укладену між ОСОБА_2 та нею ОСОБА_1. Між нами розподілено житловий будинок №3 по вулиці Колгоспна в м. Овруч Житомирської області. Дане рішення набрало законної сили. Для обслуговування вказаного житлового будинку ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка розміром 0,0346 га., цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №119556. Оскільки житловий будинок є спільній сумісній власності позивача та відповідача, то і земельна ділянка має бути розподілена між ними, з виділенням частки співвласника. Сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо поділу та виділення часток спірної земельної ділянки. З підстав, передбачених ст.ст.377 ЦК просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки по вулиці Колгоспна, 3 в м. Овруч Житомирської області.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був своєчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи через оголошення в пресі (Урядовий кур`єр від 04.08.2018 за №145), про причини своєї неявки суд не повідомив та відзив до суду не подавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але надав клопотання про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Так,ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, зі змісту ст.ст.55,124 Конституції Українитаст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом.

Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК Українивизначено, щосуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 02.03.2011 року (з урахуванням ухвали суду від 17.08.2016 року про випралення описки) визнано мирову угоду, укладену між карпенко ОСОБА_3 та ОСОБА_1, за якою: ОСОБА_2 на праві власності виділити кухню 2-2, загальною площею 7 м.кв., кімнату 2-3 загальною площею 16,2 м.кв., житлового будинку №3 по вул. Колгоспній в м.Овручі Житомирської області; ОСОБА_1 на праві власності виділити кімнату 2-1 загальною площею 5,2 м.кв., веранду 2-1 загальною площею 9,4 м.кв., кімнату 2-5 загальною площею 18,8 м.кв., кімнату 2-4 загальною площею 10,7 м.кв. житлового будинку №3 по вул. Колгоспній в м.Овручі Житомирської області (а.с.10,12,15).

Для обслуговування вказаного житлового будинку ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка розміром 0,0346 га., кадастровий номер :01:014:0042 цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №119556 виданого 23.03.2005 року на підставі рішення №120 від 17.04.1997 року, рішення №302 23-ї сесії XXIV-го скликання від 22.12.2004 року Овруцької міської ради (а.с.8).

Відповідно ч. 1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідност. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У відповідності до ч. 1ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною першоюст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідност. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду.

Нормами ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0,0346 га, кадастровий номер :01:014:0042, розташованої в м. Овруч по вулиці В.Карпенка (Колгоспна),3 Житомирської області, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є рівними.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Згідно розпорядження Овруцького міського голови Житомирської області від 19.02.2016 року №32 вул. Колгоспну в м. Овруч перемейновано на вул.ОСОБА_4.

З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.03.2018 вбачається, що вартість земельної ділянки кадастровий номер :01:014:0042, що по вул. В.Карпенка,3 в м. Овруч Житомирської області становить 50491,88 грн.

Позивач сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.317,319,368,369,370,372 ЦК України,ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Колгоспна),3 Житомирської області право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:014:0042 загальною площею 0,0346 га, розташованої за адресою : м. Овруч вул. В.Карпенка (Колгоспна),3, власником якої на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА №119556 є ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Овруцький районний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_5