Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у спрощеному позовному провадженні, в залі суду м.Василівка, цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2)

до

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4),

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, 03.02.1999 народження, виданого Просторівською сільрадою Чернігівського району Запорізької області від 19.01.2000 року за актовим записом №01, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований батьком, а вона матір'ю.

Відповідач до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти за рішенням суду.

З 13.08.2015 року донька навчається на денній формі медичного коледжу Запорізького державного медичного університету, за контрактом, навчання є платним. Термін закінчення навчання - 30.06.2019 року.

14.12.2017 року на її адресу направлена інформація з Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про закінчення виконання провадження у зв'язку з повноліттям дитини.

Їх з відповідачем донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

На цей час вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги, це: транспортні витрати, харчування, канцелярські приналежності, одяг, взуття, плата за навчання.

Відповідач працює та має регулярний заробіток, інших осіб, яким би він сплачував аліменти, немає.

Позивачка просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 части всіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму працездатної особи, до закінчення донькою навчання, тобто, до 30.06.2019 року.

Ухвалою судді від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

Також вона пояснила, що офіційно не працює, у власності рухомого та нерухомого майна не має, заробляють з чоловіком на життя, продаючи овочі та фрукти з власного господарства. Цих коштів їй не вистачає на утримання доньки, яка навчається на денній формі навчання, у звязку з чим, не має змоги влаштуватися на роботу.

Вона оплачує кошти за навчання доньки, проїзд доньки щодня на навчання з с.Приморського, де проживає, до м.Запоріжжя, де навчається, її харчування, канцелярські приналежності, одяг, взуття та інше.

Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, з донькою не спілкується, її життям не цікавиться.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, підтримав свій письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачка не надала докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Крім того стверджує, що на даний час у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, посилаючись на те, що він працює в Запорізькому АТП 12329 водієм, де отримує зарплату в розмірі 2300 грн.

Його дружина також отримує невеликий дохід в розмірі 2900 грн.

Крім того, у нього на утриманні є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стан здоров'я неповнолітньої ОСОБА_4 є незадовільним.

Нерухоме майно, яке б могло приносити додатковий дохід, у нього відсутнє. Транспортного засобу він також не має.

Отриманого доходу його сімї ледь вистачає на харчування, та часткову сплату за комунальні послуги. Отже, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки призведе до ще більшого погіршення його матеріального стану.

На підставі викладеного, відповідач просить суд:

- в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що позивачка та відповідач є її батьками. Вона проживає з мамою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Батько не надає їй ніякої матеріальної допомоги, не виявляє бажання з нею спілкуватися, її життям не цікавиться.

Вона навчається в медичному коледжі Запорізькому державному медичному університеті, навчання є платним, ці кошти сплачує мама. Термін закінчення навчання - 30.06.2019 року. Коледж не має гуртожитку, тому, вона на навчання їздить щодня з с.Приморського, де проживає разом з мамою, до м.Запоріжжя. У звязку з денною формою навчання та поїздками на навчання, вона не має змоги на даний час влаштуватися на роботу та самостійно себе утримувати. Вона потребує коштів на: оплату за навчання, на їжу, одяг, канцелярські товари, на проїзд та інше.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 - є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є в матеріалах справи.

ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, а проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_10, разом з мамою - ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_5, що підтверджується довідками Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, які є в справі.

З 01.09.2015 року ОСОБА_3 навчається на денній формі в медичному коледжі Запорізького державного медичного університету, за контрактом, термін закінчення навчання до 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою від 20.12.2017 року №367, яка є в матеріалах справи.

ОСОБА_3 не працює та знаходиться на повному матеріальному утриманні матері, що підтверджується поясненнями учасників процесу, довідкою Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, Договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг, квитанцією про оплату за навчання, які є в справі. Крім того, даний факт не заперечується в судовому засіданні відповідачем.

ОСОБА_1 заміжня за ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є в справі. Вони офіційно не працюють, а заробляють на життя, продаючи овочі та фрукти з власного господарства.

Відповідач одружений та має двох дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження, копії яких є в справі.

ОСОБА_4 у 2018 році поступила на навчання до Економічно-правничого коледжу ЗНУ, за контрактом, що підтверджується витягами, які є в справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до місця навчання в м.Запоріжжя їздить щодня з с.Приморського, де проживає. У звязку з денною формою навчання та поїздками на навчання, вона не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно себе утримувати. Вона потребує матеріальної допомоги від обох батьків на час навчання на: оплату за навчання, на їжу, одяг, канцелярські товари, на проїзд та інше.

Ці факти не заперечувалися в судовому засіданні відповідачем.

Згідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, суд враховує положення п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно до ст. 182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, ОСОБА_3 має право на отримання матеріальної допомоги від обох батьків на час її навчання, але до досягнення 23 років.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, але у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), почавши стягнення з 16.03.2018 року та до закінчення ОСОБА_6 навчання в Медичному коледжі Запорізького державного медичного університету до 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення нею 23- річного віку.

При цьому, суд враховує, що положення абз. 2 ч.2 ст.182 СК України про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що просить суд позивачка, застосовується при стягненні аліментів на дитину, яка не досягла повноліття, а донька сторін вже досягла повноліття, тому, дане положення застосуванню не підлягає.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд враховує той факт, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання, він має постійне місце роботи в ПрАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329», де отримує стабільний заробіток, що підтверджується довідкою про середню заробітну плату, яка є в справі; відповідач інвалідом не являться, на тяжкі захворювання не страждає, аліменти нікому не сплачує, що підтверджується його поясненнями в судовому засіданні.

Також суд враховує наявність у відповідача сімї, а також двох неповнолітніх дітей, їх стан здоровя, відповідно до наданих відповідачем медичних документів, які є в справі. Разом з тим, дані факти не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обовязку утримувати свою доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, на час її навчання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачка та відповідач не надали суду належні та достатні докази на підтвердження своїх, відповідно, позовних вимог (позивачка) у повному обсязі, та заперечень проти позову (відповідач).

Заперечення відповідача проти позову, суд визнає його способом уникнути цивільно-правої відповідальності та обовязку по утриманню своєї доньки.

Також, згідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 84, 80-183, 191, 199 СК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 76-80, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 275, 279, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт №0000741-43) у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), почавши стягнення з 16.03.2018 року та до закінчення ОСОБА_6 навчання в Медичному коледжі Запорізького державного медичного університету до 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення нею 23- річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704, 80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

Районного суду ОСОБА_7