АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1260/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника апелянта ОСОБА_4, скаржника ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/16382/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2018 року (повне судове рішення складено 22.05.2018 року, суддя Стефанишин С.Л.) у справі за скаргою ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій та скасування постанов.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, скаржника та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_5 вказував, що в липні 2017 року йому стало відомо про накладення державним виконавцем арешту на його майно. Скаржник вказує, що рішенням Хмельницького міського суду від 07.12.2000 року з нього на користь ОСОБА_7 стягнуто позику у розмірі 76120, 80 грн., у зв'язку із чим був накладений арешт на автомобіль НОМЕР_1, який 31.07.2001 року в рамках цього виконавчого провадження був реалізований. Скаржник вказує, що постанова державного виконавця від 21.07.2016 року про накладення арешту на все його майно є незаконною, оскільки будь-якої заборгованості перед ОСОБА_7 він не має. А тому, ОСОБА_5 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницький ОСОБА_8, скасувати постанови державного виконавця про відкриття провадження і про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2018 року скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницький ОСОБА_8 від 21.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №51539784, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5541/2000, виданого 17.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позики у сумі 76120, 80 грн. та держмита у розмірі 760, 20 грн. Скасовано постанову державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницький ОСОБА_8 від 21.07.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №51539784. В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_7 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що через некваліфіковані дії ДВС рішення суду про стягнення позики з ОСОБА_5 не може бути виконаним. Крім того, на її думку, позивач не зобов'язаний доводити факт неотримання ним коштів з продажу майна відповідача, так як жодних доказів в позивача, що б підтверджували цей факт бути не може, бо їх просто не існує в природі. Апелянтка зазначає, що кошти ні від ДВС, ні від відповідача вона не отримувала, а тому рішення суду про стягнення позики на її користь не виконане. У зв'язку із чим ОСОБА_7 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, прийнята без порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що Апеляційний суд Хмельницької області скасував рішення Хмельницького міськрайонного суду №2-5541/200 від 22.01.2018 року про видачу дубліката виконавчого листа, а тому оскаржувана ухвала є правомірною, так як не може існувати виконавче провадження без виконавчого листа.

Представник апелянтки підтримав апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

Скаржник та його представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

ОСОБА_7 та представник Другого відділу ДВС м. Хмельницький до суду не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За положеннями статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст.451 ЦПК України).

Статтею першою Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на нас винесення оскаржуваних постанов) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою держаного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький від 01.07.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-5541/2000, що виданого 17.06.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позику в сумі 76120, 80 грн. та стягнення держмита в сумі 760, 20 грн., а всього 76881 грн. і на користь держави держмито в сумі 1 грн. (а.с. 25).

Постановою держаного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький від 21.07.2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 на виконання виконавчого листа №2-5541/2000, що виданого 17.06.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом (а.с.5).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2016 року подання начальника Другого міського відділу ДВС ХМУЮ про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-5541/2000 від 18.12.2000 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позики в сумі 76 120 грн. 80 коп. та сплачене державне мито в сумі 760 грн. 20 коп., а всього 76 881 грн. і на користь держави держмито в сумі 1 грн. (а.с. 52).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2017 року скасовано. Питання про видачу дубліката виконавчого листа передано до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 30).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2018 року подання начальника Другого міського відділу ДВС ХМУЮ про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-5541/2000 від 18.12.2000 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позики в сумі 76 120 грн. 80 коп. та державне мито в сумі 760 грн. 20 коп., а всього 76 881 грн. і на користь держави держмито в сумі 1 грн. (а.с. 46).

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2018 року скасовано. Подання державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа залишено без задоволення (а.с. 82).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно оцінивши надані учасниками справи та їх представниками докази, прийшов до правильного висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 та скасував постанови державного виконавця від 21.07.20016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №51539784 і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №51539784, оскільки відсутній виконавчий документ, що був підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов. Разом з тим, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 в частині визнанні дій державного виконавця при винесенні оскаржуваних постанов неправомірними, вірно виходив з того, що станом на 01.07.2016 року та на 21.07.2016 року (дати винесення оскаржуваних постанов) державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, визначених ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Ці висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що скасування судового рішення про видачу дублікату виконавчого листа не може бути підставою для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця, колегія суддів вважає їх голослівними, адже як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51539784 від 01.07.2016 року винесена на виконання саме виконавчого листа №2-5541/2000, що виданий 17.06.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позики в сумі 76 120 грн. 80 коп. та державне мито в сумі 760 грн. 20 коп., а всього 76 881 грн. і на користь держави держмито в сумі 1 грн. І, як встановлено, постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 14.03.2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2018 року, якою видано дублікат виконавчого листа на рішення Хмельницького міськрайонного суду № 2-5541/2000 від 18.12.2000 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 позики в сумі 76 120 грн. 80 коп. та державне мито в сумі 760 грн. 20 коп., а всього 76 881 грн. і на користь держави держмито в сумі 1 грн. скасовано. І подання державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ про видачу дубліката виконавчого листа залишено без задоволення. А постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2016 року винесена державним виконавцем в межах ВП №51539784.

Посилання апелянта на те, що через процесуальну помилку органу ДВС вона не може нести обмеження її прав як стягувача є голослівними, адже ОСОБА_7 не позбавлена можливості скористатися своїми процесуальними правами в інший спосіб, який нею і був використаний, що визнається в суді апеляційної інстанції як представником апелянта так і скаржником і його представником.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано рішення Європейського суду з прав людини у справі «Horhsby v. Greece» та «Golder v. The United Kingdom, app. No. 4451/70», оскільки обставини у цих справах не є подібними.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не зобов'язаний доводи факт неотримання нею коштів з продажу майна скаржника, є такими, що не заслуговують на увагу. Адже предметом скарги ОСОБА_5 є саме оскарження дій державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №51539784 від 01.07.2016 року і про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2016 року по ВП №51539784, а не наявність чи відсутність боргових зобов'язань ОСОБА_5 перед ОСОБА_7

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі в тій частині, що сам факт неможливості виконання державною Україна взятих на себе зобов'язань щодо доступу до правосуддя (частиною якого є виконання судових рішень та судовий контроль за виконанням судових рішень) не може ставитися в аргументацію щодо невиконання судом своїх обов'язків, адже апелянтом не доведено, що їй чиняться перешкоди у доступі до правосуддя ОСОБА_7

Вирішуючи спір, суд вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. Пєнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк