Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 314/1986/18
Номер провадження 22-ц/778/2624/18
Головуючий у 1 інстанції Капітонов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого,судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,
секретарКулабухова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до територіальної громади в особі Михайлівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_5 приватний нотаріус Вільнянського райнотокруга Запорізької області Коробка Олена Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_6, звернулась з позовом до територіальної громади в особі Михайлівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_5, приватний нотаріус Вільнянського райнотокруга Запорізької області Коробка О.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Вільнянському районному суду міста Запоріжжя.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у ст. 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За приписами ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Підсудність (територіальна юрисдикція) розгляду цивільних справ на час вирішення питання про відкриття провадження у справі визначалася відповідно до положень § 3 глави 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

До цієї справи, ОСОБА_6 надав у якості доказу ринкової вартості спадкового майна довідку фахівців ТОВ «Земля Плюс 2006», у відповідності до якої ринкова вартість майна, яке знаходиться у Вільнянському районі Запорізької області складає 260 000 грн., а в м. Запоріжжі - 606 700,00 грн. (а.с. 50, 51). Серед спадкового майна, яке ним вказано на теперішній час, немає квартири АДРЕСА_1 в. м. Запоріжжі. Тому ринкова вартість майна, розташованого в м. Запоріжжі, складає 311 700,00 грн.

Таким чином, майно, яке розташоване в м. Запоріжжі має більшу вартість того, що розташоване у Вільнянському районі. Тому місцем розгляду справи повинен бути Шевченківський районний суд м. Запоріжжя відповідно до правил визначених ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона на підставі ст. 380 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Шевченківського районного суду Запорізької області за правилами виключної підсудності.

Керуючись ст.ст. 30, 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року у даній справі скасувати та прийняти постанову про направлення справи до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: