Справа № 357/9638/18
У Х В А Л А

іменем України

05 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхов О. І. ,

при секретарі Сокур О. В.,

за участю боржника ОСОБА_1, представника боржника ОСОБА_2, представника Білоцерківського ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3, стягувача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

21.08.2018 року скаржник ОСОБА_1, заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на наступні обставини.

На виконанні державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2204 від 24.02.2005 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини і до її повноліття на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

З 08.02.2005 року по квітень 2017 року заявник регулярно здійснював грошові перекази ОСОБА_5 засобами почтового звязку ПАТ «Укрпошта» та готівкою передавав дитині, ОСОБА_6.

Однак, 06.05.2017 року ОСОБА_5 відмовилася від аліментів, повернувши перераховані їй 1 ( одну ) тисячу гривень за поточний місяць, супроводжуючи своє рішення коментарями в смс на мобільний телефон заявника. Про відмову ОСОБА_5 від аліментів заявник проінформував Білоцерківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 08.05.2017 року.

Однак, 07.08.2018 року заявникові надійшли чотири постанови Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ВП № 6520399 від 29.03.2018 року про накладення арешту на майно, встановлення тимчасових обмежень у правах користування транспортними засобами, виїзду за межі кордону України та користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю, ціллю яких являється погашення заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої з розрахунку від 29.03.2018 року за період з 08.02.2005 року по 31.03.2018 року становить 42 165 гривень.

Вважає, що державний виконавець безпідставно наклав арешт на майно, встановив тимчасові обмеження у правах користування транспортними засобами, виїзду за межі кордону України та користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю, тому просив в скарзі суд визнати незаконною та скасувати постанову № 6520399 від 29.03.2018 року про тимчасове обмеження у правах користування транспортними засобами, виїзді за межі кордону України та користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю та арешт майна, що належить заявникові, державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 та закрити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2204 від 24.02.2005 року, видане Білоцерківським міськрайонним судом ( а. с. 2-3 ).

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 надала в судовому засіданні 03.09.2018 року заперечення на скаргу ОСОБА_1, в якій посилалася на наступне.

Згідно виконавчого листа № 2-2240 виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 24.02.2005 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.02.2005 року.

14.06.2007 року відповідно до ст.ст. 3,18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Державним виконавцем вживалися заходи щодо повного та своєчасного виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1.

По 2012 рік включно боржником ОСОБА_1 аліменти сплачувалися регулярно, про що свідчать надані квитанції, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

З 2013 року по 2015 рік включно аліменти сплачувалися боржником, про те не в повному обсязі, про що свідчать надані квитанції.

З 2016 року по березень 2018 року квитанції по сплаті аліментів відсутні в матеріалах виконавчого провадження.

25.03.2018 року згідно Акту прийому-передачі виконавче провадження передано державному виконавцю Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3

28.03.2018 року державним виконавцем засобом телефонного звязку повідомлено боржника ОСОБА_1 про розмір заборгованості, який становив 42 165 гривень та запропоновано надати пояснення з приводу заборгованості, або долучити квитанції по сплаті аліментів до матеріалів виконавчого провадження, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Та, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

29.03.2018 року на підставі норм чинного законодавства державним виконавцем винесено постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про арешт майна, останні були направлені боржнику для виконання та стягувану для відома. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення боржник ОСОБА_1 рекомендований лист вручено особисто 07.08.2018 року.

Боржником надано квитанції про сплату аліментів: від 07.06.2018 року на суму 2500 гривень та від 07.08.2018 року на суму 2500 гривень.

Станом на 17.08.2018року заборгованість по сплаті аліментів становить 44 397 гривень. Розрахунок здійснено на підставі документів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження та наданих сторонами.

Просила суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Учасникам судового розгляду було надано час для ознайомлення із запереченнями державного виконавця на скаргу ОСОБА_1 та наданні можливих письмових пояснень на зазначені заперечення.

04.09.2018 року за вх. № 27682 від заявника ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на заперечення, в якій просив заперечення Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області визнати нікчемними.

У відповіді на заперечення скаржник зазначає, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів та постійно передавав грошові кошти донці ОСОБА_6, є свідки цих передач. За домовленістю між батьками дитини щодо сплати аліментів, сплата відбувалася готівкою, а починаючи з січня 2013 року по травень 2018 року одержувачем аліментів була безпосередньо ОСОБА_6.

Однак, при передачі грошових коштів ОСОБА_6, останній просив доньку проінформувати про це мати.

Крім того, останній приймав іншої участі крім сплати аліментів у розвитку дитини, а саме: разових матеріальних допомог, лікування, поїздки на відпочинок, придбання одежі, солодощів, тощо.

З травня 2017 року між боржником та стягувачем, по вині останнього виникла суперечка щодо недоцільності сплати аліментів. Телефонні контакти з донькою та стягувачем були обірвані. Не дивлячись на це, у серпні 2017 року боржник перерахував стягувачеві кошти в сумі 1000 гривень, однак через декілька днів вказана сума йому була повернута. Після цього, надійшло повідомлення на його телефон про відмову в отримані коштів з боку стягувача.

Про даний факт боржник проінформував державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС.

Вважає, що відсутність вищевказаних доказів стала безпідставним підґрунтям для винесення постанов державним виконавцем.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав скаргу, надав пояснення аналогічні викладеним в скарзі та просив суд задовольнити її.

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 03.08.2018 року, підтримав скаргу ОСОБА_1 частково.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3, яка діє на підставі посвідчення № 1690 в судовому засіданні підтримала надані заперечення, надала аналогічні пояснення та просила суд відмовити скаржнику ОСОБА_1 в її задоволенні.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_4 заперечувала проти скарги ОСОБА_1 та просила суд відмовити в її задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Скаржник ОСОБА_1 звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, одночасно надав заяву про поновлення строку, строк оскарження заявником, який було пропущено визнано судом поважним та ухвалою суду від 23.08.2018 року, останньому поновлено строк для оскарження ( а. с.13-14 ).

ОСОБА_4 встановлені наступні обставини.

На виконанні державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2204 від 24.02.2005 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини і до її повноліття на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

З матеріалів виконавчого провадження, яке було досліджено в судовому засіданні вбачається, що по 2012 рік включно боржником ОСОБА_1 аліменти сплачувалися регулярно, про що свідчать надані квитанції, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

З 2013 року по 2015 рік включно аліменти сплачувалися боржником, але не в повному обсязі, про що свідчать надані квитанції.

З 2016 року по березень 2018 року квитанції по сплаті аліментів відсутні в матеріалах виконавчого провадження.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що скаржник ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів.

25.03.2018 року згідно Акту прийому-передачі виконавче провадження передано державному виконавцю Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28.03.2018 року державним виконавцем засобом телефонного звязку повідомлено боржника ОСОБА_1 про розмір заборгованості, який становив 42 165 гривень та запропоновано надати пояснення з приводу заборгованості, або долучити квитанції по сплаті аліментів до матеріалів виконавчого провадження, про що складено відповідний акт державного виконавця.

29.03.2018 року державним виконавцем винесено постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про арешт майна, останні були направлені боржнику для виконання та стягувачу для відома.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення боржник ОСОБА_1 рекомендований лист отримав особисто 07.08.2018 року.

Встановлено, що боржником надано квитанції про сплату аліментів: від 07.06.2018 року на суму 2500 гривень та від 07.08.2018 року на суму 2500 гривень.

Однак, станом на 17.08.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 44 397 гривень, наявний в матеріалах виконавчого провадження розрахунок заборгованості та доданий до матеріалів даної цивільної справи.

Звертаючись до суду з скаргою, скаржник ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець безпідставно наклав арешт на майно, встановив тимчасові обмеження у правах користування транспортними засобами, виїзду за межі кордону України та користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю, тому вважає, що такі постанови повинні бути визнанні незаконними та скасованими, а виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2204 від 24.02.2005 року, видане Білоцерківським міськрайонним судом закритим.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання скаржника ОСОБА_1, що стягувач ОСОБА_4 відмовилася від аліментів не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної цивільної справи, а навпаки спростовано стягувачем ОСОБА_4, що остання не відмовлялася від сплати аліментів.

Не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи і той фат, що скаржник повідомляв Білоцерківський ВДВС ГТУЮ у Київській області про відмову стягувача в отриманні аліментів, оскільки відповідних доказів з боку скаржника не надано.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що скаржник дійсно має заборгованість зі сплати аліментів, що не спростовується і самим боржником ОСОБА_1

Інших належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів скарги з боку скаржника ОСОБА_1 суду не надано.

Навпаки, в матеріалах виконавчого провадження, які були досліджені в судовому засіданні наявні підтвердження того, що скаржник ОСОБА_1 зобовязується сплачувати аліменти та надавати квитанції про їх сплату до Державної виконавчої служби, даний лист датований 02.06.2017 року.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин 9, 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 4 статті 19 Закону України «Пров виконавче провадження» сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Та, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження того факту, що у звязку із заборгованістю по сплаті аліментів державним виконавцем 29.03.2018 року на підставі норм чинного законодавства було винесено постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про арешт майна.

Зазначені постанови були направлені боржнику для виконання та стягувачу для відома, отримання зазначених постанов особисто ОСОБА_1 07.08.2018 року підтверджується поштовим повідомленням про особисте вручення скаржником та не спростовано останнім в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги на, рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 1 та ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до суду; рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, під час розгляду даної цивільної справи в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що винесені постанови державним виконавцем від 29.03.2018 року є незаконними та такими, що повинні бути скасовані судом, оскільки із-за заборгованісті ОСОБА_1 по сплаті аліментів державним виконавцем було вчинено у відповідності до вимог закону необхідні заходи.

А тому, скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4, на дії державного виконавця в частині визнання незаконними та скасування постанов від 29.03.2018 року є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, вимога скаржника в частині закриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2204 від 24.02.2005 року, яке видане Білоцерківським міськрайонним судом є такою, що не ґрунтується на вимогах закону та не може бути задоволена.

Крім того, суд розяснює, що встановлення тимчасового обмеження у праві користування транспортним засобом не є абсолютним обмеженням прав та свобод, оскільки відповідно до Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», припиняються у разі погашення заборгованості з сплати аліментів на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1,2,5,7,9,10,12,14 частини першої статті 39 Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 11, 19, 39, 71, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 18, 130, 263, 450, 448-451 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4, на дії державного виконавця, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення ( враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України ). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_8