АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року місто Київ.

Справа 760/28381/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/5935/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року, у складі судді Українця В.В. ухваленого в приміщенні суду в місті Києві (інформація про час ухвалення рішення та дату складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у місті Києві, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У звязку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом до Головного управління юстиції у місті Києві Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, ДП «СЕТАМ» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 17 січня 2017 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги щодо примусової реалізації транспортного засобу марки «NISSAN VANETTE», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у звязку з проведенням виконавчих дій Головним управлінням юстиції у м. Києві Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського територіального округу від 23 листопада 2015 року № 16287.

На підставі протоколу № 229227 від 17 січня 2017 року про проведення електронних торгів, переможцем яких вона стала, було визначено розмір додаткової винагороди організатору торгів в сумі 954 гривні 74 копійки та суми необхідної для перерахування на рахунки продавця в сумі 37645 гривень 42 копійки. Нею також були сплачені суми гарантійного внеску в розмірі 1026 гривень 60 копійок та додаткової винагороди в розмірі 645 гривень 42 копійки.

У подальшому, в телефонному режимі, Відділом державної виконавчої служби їй було повідомлено про наявність судового рішення від 23 листопада 2016 року, що було отримане відділом 25 листопада 2016 року. Цим рішенням заборонено відділу вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження ВП №50108255, тому видати акт вони не мають можливості.

За наявності такого судового рішення, відділу було заборонено вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження ВП №50108255, тому електронні торги 17 січня 2017 року щодо примусової реалізації транспортного засобу не повинні були відбуватися.

Зазначає, що для сплати необхідної суми за результатами електронних торгів вона отримала в позику 40000 гривень, які з урахуванням 10000 гривень відсотків, мала повернути до 28 січня 2018 року. Враховуючи противоправні дії/бездіяльність з боку відділу, вона вимушена сплатити проценти за займані гроші, тому ця сума підлягає стягненню з відділу на її користь.

Неправомірними діями відділу їй завдано моральну шкоду в розмірі 40000 гривень, яка полягає в моральних переживаннях у звязку з неправомірними діями, погіршенням стану здоровя, самопочуття, безсонням, нервовим збудженням, погіршенням взаємовідносин у сімї у звязку з втратою грошей та почуттям обману.

Крім того, вона має право на стягнення індексу інфляції з січня 2017 року по листопад 2017 року та на відшкодування витрат на правову допомогу.

Просила суд ухвалити рішення, яким : визнати недійсними електронні торги з реалізації транспортного засобу; скасувати протокол про проведення електронних торгів;

стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби суму сплаченого платежу відповідно до протоколу № 229227 на рахунки продавця в сумі 37645 гривень 42 копійки;

стягнути з ДП «СЕТАМ» суму сплаченої винагороди організатору торгів в сумі 954 гривні 74копійки та суму сплаченого гарантійного внеску в сумі 1026 гривень 60 копійок;

стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби індекс інфляції в розмірі 4329 гривень 22 копійки;

стягнути з ДП «СЕТАМ» індекс інфляції у розмірі 227 гривень 85 копійок;

стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби збитки у вигляді переплати за займані гроші у розмірі 10000 гривень;

стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби завдану моральну шкоду в розмірі 40000 гривень.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Суд безпідставно не взяв до уваги, що організатором торгів був порушений порядок формування лоту та подальшої реалізації майна, а також були відсутні підстави передбачені порядком для зупинення електронних торгів. Суд в порушення вимог ст. 263 ЦПК України не обґрунтував рішення в частині не прийняття доводів позивача, щодо порушення строків проведення торгів, які мали відбуватись в листопаді 2016 року, а не в січні 2017 року. Також скарга містить посилання на помилковість висновків суду з приводу того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні підлягають оскарженню в інший спосіб і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Висновок суду про те, що перехід права власності на торгах не відбувся також не відповідає вимогам Закону, оскільки протокол про проведення електронних торгів на думку позивача має силу договору і тому міг бути визнаний недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦКУ. Суд не врахував, що права позивача були порушені, так як акт про проведені електронні торги не був складений протягом 5 днів на підставі протоколу. Також суд дійшов помилкового висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання торгів недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача: підприємства "СЕТАМ" доводи скарги не визнав, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, так як позивачем не було доведено, а судом не було встановлено, що підприємством був порушений порядок проведення електронних торгів, а відповідно і права позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

17 січня 2017 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги щодо примусової реалізації транспортного засобу марки «NISSAN VANETTE», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, переможцем яких стала ОСОБА_1, що підтверджується Протоколом № 229227 проведення електронних торгів (а.с. 12-14).

Позивач посилався на те, що судовим рішенням від 23 листопада 2016 року в справі № 758/12987/16-ц було заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження № 50108255. У такому випадку торги не повинні були відбуватися, а тому їх результати повинні бути скасовані та визнанні не чинними.

Згідно з Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше пяти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Вбачається, що ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обовязок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 18 розділу VII Порядку, та вказано, що зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

Враховуючи передбачені законом особливості щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів - це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто правочин.

З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Відчуження майна з електронних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення.

Стосовно безпосередньо результатів електронних торгів, то підставами для визнання їх недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Крім того, за результатами проведення електронних торгів не було складено акта про проведення електронних торгів, який підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно, тобто фактично договір купівлі-продажу ще не укладений.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам справи.

Доводи скарги в частині порушення організатором торгів порядку формування лоту та безпідставного зупинення торгів є безпідставні, оскільки відповідно до вимог Закону перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором торгів не здійснюється. Інформація розміщується виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. З урахуванням того, що судовим рішенням від 23 листопада 2016 року було заборонено ВДВС вчиняти дії з виконання виконавчого провадження, реалізація арештованого майна, в якому проводилась на електронних торгах, зупинення торгів відбулося правомірно.

Доводи з приводу порушення строків проведення торгів на правильність постановленого рішення не впливають.

Доводи з приводу наявності підстав для визнання недійсними торгів, передбачених ст. 203, 215 ЦК України, колегія не приймає, так як суд дійшов вірного висновку з приводу того, що акт про результати проведення торгів, має бути виданий позивачу , після припинення дії вищезазначеного судового рішення. До оформлення такого акту договір купівлі-продажу майна з електронних торгів є неукладеним.

Посилання на те, що діями державного виконавця порушені права позивача, який не може отримати у власність придбане ним з електронних торгів майно, через бездіяльність працівників ДВС, які знаючи про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні , не повідомили про це організатора торгів, внаслідок чого торги були розпочаті та визначений їх переможець, колегія не приймає з огляду на те, що такі дії державного виконавця оскаржуються в іншому порядку.

Вимоги про стягнення з ГУЮ ВПВР УДВС суми сплаченого платежу відповідно до протоколу не підлягають до задоволення, оскільки перехід права власності на придбане позивачем майно має відбутися після усунення обставин, що стали підставою для заборони вчиняти виконавчі дії та видавати акт про проведення електронних торгів.

Вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, за наданими суду доказами є недоведеними, не надано рішення суду щодо встановлення неправомірності дій державних виконавців, а також доказів спричинення позивачу моральних страждань.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в справі доказами. Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу.

В звязку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 17 серпня 2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді М.М. Іванченко

С.М.

Рубан