Справа № 200/1528/16-ц
Провадження № 2/200/2018/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного проваження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними та стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про покладення обовязку і стягнення шкоди.

В подальшому позивач неодноразово доповнював та змінював позовні вимоги, уточнював коло відповідачів у справі, подавав клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду. Остаточно позивачем сформульовано позовні вимоги у такому вигляді: Визнати безпідставним, неправомірним відключення газу 18.01.2016 року в квартирі АДРЕСА_1. Стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь позивача відшкодування моральної шкоди 5000 грн.+ 300 грн. за кожний наступний день, починаючи з 01.02.2016 року, тобто з дати звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська і до винесення рішення по справі/чи відновлення газопостачання його квартири, якщо це буде зроблено раніше (том 1, а.с. 89-90; том 2, а.с. 54-56, том 2; а.с.73).

Позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним.

18 січня 2016 року співробітники відповідача без жодного попередження та пояснення, обрізали газову трубу в будинку, де мешкає позивач, в звязку з чим квартири вказаного буднику залишились без газопостачання. Спершу відповідач пояснив це наявністю заборгованості по квартирі, де проживає позивач. Позивач вважає таку причину безпідставною, оскільки він платить за газопостачання по квартирі № 14, в якій він прописаний, а фактично проживає в квартирі № 26, та вважає, що не повинен платити за газ двічі. Однак на наступний день після припинення газопостачання він сплатив борг по квартирі № 26 в сумі 3202,20 грн. Проте відповідач не відновив газопостачання, а назвав іншу причину відключення газу витікання газу. Позивач вважає, що витікання газу фактично не було, інакше мешканці б знали про це по характерному запаху газу, та ніхто з мешканців будинку не дзвонив в диспетчерську службу відповідача з відповідною скаргою. Також вказує, що відповідач сфабрикував документи щодо нібито виклику та виїзду працівників 18.01.2016 року за адресою вул. Жуковського, 39/41, зокрема, акт № 78 від 18.01.2016 року, заявку № 873 від 18.01.2016, наряд-допуск № 11 від 18.01.2016, акти від 08.06.2016, 09.06.2016, 22.08.2016 року, 08.09.2016 року, 26.09.2016, 11.10.2016 року про нібито недопуск позивачем працівників відповідача до квартири. Вказує також, що 11.10.2016 року відповідач відновив подачу газу до будинку, однак при цьому попередньо незаконно змінив прокладку газових труб у будинку, в обхід квартири № 26, де мешкає позивач. Вважає такі дії відповідача помстою за скарги позивача до різних органів. Вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача сімя позивача не може готувати собі їжу, прати одяг, задовольняти інші побутові потреби.

Представник відповідача надав письмові заперечення на позов, де вказав, що 18.01.2016 року на телефонну лінію «104» аварійно-диспетчерської служби надійшов виклик, за яким сформовано заявку №873 про запах газу біля другого під`їзду по вулиці Жуковського 39/41 у місті Дніпропетровську. Бригадою аварійно-диспетчерської служби виявлено місце витоку газу та тимчасово ліквідувала виток газу на газопроводі. Заявка була виконана та для уникнення аварійної ситуації та ліквідації наслідків аварії заявку передано до Виробничої експлуатаційної служби №1. Представниками Виробничо-експлуатаційної служби № 1 за Нарядом-допуском № 11 від 18.01.2016 року за результатами обстеження було виявлено негерметичність внутрішньобудинкової системи газопостачання. 18.01.2016 року актом №6 було зафіксовано контрольне опресовування внутрішньобудинкового обладнання. Припинення газопостачання до будинку №39/41 по вулиці Жуковського було зафіксовано актом №78 на припинення газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії та проведення ремонтно-відновлювальних робіт. В подальшому відновлення газопостачання до квартир по стояку унеможливлювалося з причин ненадання доступу до окремих квартир на виконання вимог «Правил безпеки систем газопостачання». До цього часу не надається доступ мешканцями квартир № 22 та 26. У звязку з не допуском до житлових приміщень, працівники ПАТ «Дніпрогаз» не мали можливості перевірити роботу газових приладів кожного абонента та провести повторний інструктаж з техніки безпеки використання газу. Задля чого, з зазначенням викладених обставин, були направлені листи до Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради та виконавчому директору КП ЖРЕП Жовтневого району. Заперечив також проти вимог про стягнення моральної шкоди з мотивів недоведеності неправомірності дій, що могли б спричинити таку шкоду, її розміру та відсутності доказів, якими визначається її розмір. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року позовні вимоги в частині зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» невідкладно відновити його подачу залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Позивач в судове засідання, призначене на 02.03.2018 року, не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, раніше надав заяви, в яких просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.04.2017 року, був допитаний свідок ОСОБА_2, який пояснив, що мешкає в будинку АДРЕСА_2, зареєстрований в будинку АДРЕСА_3. Пояснив, що він не відчував запаху газу 18.01.2016 року, газ відключили без попередження, працівники Дніпрогазу пояснили, що відключення відбулось за борги.

Ухвалою Бабушкінского районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними та стягнення шкоди, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 18.01.2016 року газопостачання до квартири № 26, в якій мешкає позивач, та інших квартир (квартири №22, 23, 26,27, 30, 31, 34, 35, 38, 39) було припинено.

Абзацами 2, 3 п. 6 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що газопостачання на об`єкт припиняється у разі проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Частиною 1 п. 5.7 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 89 від 15.05.2015 року (далі - ПБСГ), передбачено, що однією з умов відключення від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки є виток газу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оператор газорозподільних систем у встановленому законом порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку визнання у встановленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Відповідно до вимог п. 7.17 Розділу VII ПБСГ всі обєкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресуванню повітрям. Пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування, забороняється.

В ході розгляду справи не було встановлено, що припинення газопостачання за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Жуковського, 39/41 викликано іншими обставинами, ніж витік газу. Посилання позивача на ту обставину, що ніхто із мешканців вказаних квартир не відчував запаху газу та припинення газопостачання, не знайшло свого підтвердження.

Як на встановлений факт відсутності витоку газу, позивач посилається на судові рішення, в тому числі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2017 року у справі № 200/13744/16-ц, та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу відсутності витоку газу 18.01.2016 року за адресою вул. Жуковського, 39/41 постанову Дніпропетровського окружного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 804/2049/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, оскільки, по-перше, у цьому адміністративному спорі інше коло учасників, ніж у справі, що розглядається, по-друге, вказані обставини судом у справі № 804/2049/17 не досліджувались, суд лише посилається на висновок Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП від 30.12.2016 року, але оцінку цьому документу не дає.

У рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2017 року у справі № 200/13744/16-ц, яке набрало законної сили, зазначено: «Суд вважає, що наданими відповідачем доказами не доведено наявності телефонного дзвінка конкретної фізичної особи до аварійної служби ПАТ «Дніпрогаз» 18 січня 2016 року про виток газу у дворі б. № 39/41 по вул. Жуковського у м. Дніпрі. Також, через те, що наданими суду доказами свідченнями ОСОБА_2 та чисельними актами і заявами мешканців будинку, які є зацікавленими у негайному усуненні такого витоку, тому що його наслідки у вигляді можливого вибуху газоповітряної суміші є негативними, перш за все, для них самих, а не для невідомої особи, спростовується виток газу 18 січня 2016 року. Суд не вважає надані відповідачем докази про наявність такого витоку допустимими, так як обєктивних даних про це не надано, а документальне підтвердження цьому складено працівниками відповідача».

Разом з тим, 28 листопада 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу № 201/10584/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації, що в квартиру АДРЕСА_4 працівники відповідача не мають доступу, зобов'язання припинити дії по розповсюдженню цієї інформації, про відшкодування моральної шкоди. Рішенням суду від 28 листопада 2016 року у позові відмовлено, рішення суду залишено без змін відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року, та набрало законної сили.

Так, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року встановлено, що «18.01.2016р. у квартирі АДРЕСА_5, припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії (витоку газу) та проведення ремонтно-відновлювальних робіт».

Таким чином, за наявності двох протилежних висновків, викладених у судових рішеннях, прийнятих за участю тих самих осіб, які набрали законної сили, суд не може взяти до уваги жодне з цих рішень в якості доказу на підтвердження неправомірності дій відповідача щодо припинення газопостачання, тому досліджує цю обставину самостійно.

Журнал № 6 прийому аварійних заявок під порядковим номером 873 містить дані про виїзд бригади 18.01.2016 року за адресою вул. Жуковського, 39/41 в звязку з запахом газу на вулиці. В цьому ж журналі зроблена відмітка наступного змісту: «

усунуто витік газу на контрольній гайці з зірваним різьбленням введення в під'їзд. Необхідна заміна контрольної гайки. Накладено бондаж з шини і гуми. Дан інструктаж».

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, що даний журнал є внутрішнім документом суб'єкта господарювання, який використовує його для систематизації даних в процесі своєї діяльності, а саме щодо прийому заявок та виконання робіт впродовж певного періоду, тобто журнал не є офіційним документом, та порядок його ведення не регламентовано окремим нормативним або розпорядчим актом. Запис в журналі № 6 під порядковим № 873 не є юридичним фактом, який слугує правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідачем надано також наряд-допуск № 11 від 18.01.2016 року на виконання газонебезпечних робіт в газовому господарстві.

Доводи позивача щодо фіктивності вказаного наряду-допуску грунтуються на тому, що у ньому вказано дві адреси (а отже друга адреса по вул. Жуковського, 39/41 дописана пізніше) та має місце плутанина з часом виконання.

Суд звертає увагу, що згідно п.7.4, 7.5 розділу VII ПБСГ, газонебезпечні роботи необхідно виконувати бригадою у складі не менше двох працівників, на виконання газонебезпечних робіт повинен видаватися наряд-допуск, в якому передбачені основні заходи безпеки виконання цих робіт. Відповідно до п.7.10 розділу VII ПБСГ у наряді-допуску зазначають строк його дії, час початку і закінчення робіт. Пунктом 7.11 розділу VII ПБСГ передбачено, що до початку виконання газонебезпечних робіт, що проводяться за нарядом-допуском, особа, відповідальна за їх проведення, безпосередньо на місці робіт зобовязана проінструктувати всіх виконавців робіт про правила безпечного ведення робіт з відміткою у наряді-допуску. Складання наряду-допуску є обовязковою умовою виконання газонебезпечних робіт бригадою осіб зі складу працівників товариства з відповідною кваліфікацією. У наряді-допуску зазначається склад бригади, місце та характер виконуваних робіт, дата та час початку і закінчення робіт, технологічна послідовність основних операцій при виконанні робіт з дотримання мір безпеки, з обовязковим проведенням інструктажу працівникам та зазначаються результати виконаних робіт.

Зазначення двох адрес у наряді-допуску № 11 від 18.01.2016 року, таким чином, не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки чинне законодавство не передбачає складання окремого наряду-допуску на кожну окрему адресу.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач вважає, що адреса вул. Жуковського, 39/41 у наряді-допуску дописана пізніше, але не надав жодного доказу в підтвердження своїх доводів. Разом з тим, якщо він позбавлений можливості надати такі докази самостійно, позивач не заявляв суду жодного клопотання з цього приводу, зокрема, про призначення експертизи з метою встановлення фактів, які позивач намагається довести.

В звязку з чим, суд відхиляє доводи позивача щодо фіктивності наряду-допуску.

Представником ПАТ «Дніпрогаз» ОСОБА_4 складено Акт № 78 від 18.01.2016 року на відключення газу за адресою АДРЕСА_6, 23, 26, 27, 30, 31, 34, 36, 38, 39.

Суд вважає, що вказаний акт № 78 не суперечить вимогам законодавства, та не потребує підписання споживачами, оскільки газопостачання припинялося не у звязку з встановленими фактами порушення споживачів під час користування послугами газопостачання, а у звязку з аварійною ситуацією. Крім того, факт припинення газопостачання не оспорюється позивачем.

Також працівниками ПАТ «Дніпрогаз» складено Акт № 6 від 18.01.2016 року контрольної опресовки внутрішньо будинкового газового обладнання.

Відповідно до п.7.17розділу VII ПБСГ Всі обєкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається.

Крім того, про складання вказаного акту опресовки зазначено і у наряді-допуску № 11, у розділі «Висновок керівника робіт про їх закінчення», що на думку суду, спростовує доводи позивача про те, що запис про роботи за адресою вул. Жуковського, 39/41 був зроблений пізніше.

Також суд не бере до уваги доводи позивача про те, що витікання газу не було, оскільки мешканці будинку не відчували його запаху, та відхиляє надані позивачем в якості доказів акти з підписами мешканців будинку про те, що вони 18.01.2016 року та раніше не відчували запаху газу в підїзді і в квартирах, з огляду на наступне.

По-перше, згідно запису в журналі № 6, запах газу відчувався не в квартирах будинку і не в підїзді, а на вулиці, по-друге, в журналі відсутня відмітка, що виклик (заявка) надійшов від мешканця однієї з квартир, вказаних в актах, складених позивачем, а отже, це могла бути будь-яка інша особа, в тому числі і мешканець одного із сусідніх підїздів чи будинків.

З цих же підстав суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 та не приймає їх до уваги в якості належного та достовірного доказу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відключення газу 18.01.2016 року у будинку № 39/41 по вул. Жуковського, 39/41 було правомірним, та доказів, які б вказували на інше позивачем не надано.

Суд також дослідив обставини спору з приводу невідновлення відповідачем газопостачання у зазначеному будинку та прийшов до наступного висновку.

Як уже зазначалось вище, відповідно до п.7.17розділу VII ПБСГ Всі обєкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається.

Судом також встановлено, що виробничо-експлуатаційна служба відповідача провела контрольне опресовування внутрішньобудинкового обладнання та припинила газопостачання через негерметичність газового стояка, що зафіксовано 18 січня 2016 року актом № 78.

В подальшому відновлення газопостачання унеможливлювалося через виявлені технічні порушення та ненадання доступу в окремі квартири.

Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» поставило до відома направленими листами від 21.01.2016 року за вихідним № 44/1 та 01.02.2016 року за вихідним № 62/1 на адресу Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради та КП ЖРЕП Жовтневого району про причини неможливості відновлення газопостачання.

Так, листом від 21.01.2016р. ПАТ «Дніпрогаз» повідомив голову Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та виконавчого директора КВ РЕП Жовтневого району, що 18.01.2016р. за адресою: вул. Жуковського, 39/41 до диспетчерської аварійної служби надійшла заявка про витік газу. Через негерметичність газопроводу без газу залишилися квартири № 22, 23, 26, 27, 30. 31, 34, 35, 38, 39. Відсутній доступ до кв. 22, 23, 26, 30, 34 та 35, не працює автоматика безпеки в кв. № 39. Повторний пуск газу буде здійснено після усунення технічних порушень і надання доступу в кожну квартиру.

В листі від 01.02.2016 року за вих. № 62/1 відповідач зазначає, що відсутній доступ в квартири №№ 22, 26.

08 червня 2016 року позивачем знову не надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження газових приладів та пристроїв в кв. № 26 за адресою: вул.. Жуковського, 39/41, у зв`язку з чим, працівниками ПАТ «Дніпрогаз» спільно з представником КВ РЕП №6 Жовтневого району складено акт про недопуск для проведення технічного обслуговування.

В подальшому ненадання доступу для проведення технічного обслуговування до вищевказаної квартири фіксувалося актом від 08.09.2016р. та актом від 26.09.2016р.

Більше того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 201/10584/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації, що в квартиру АДРЕСА_4 працівники відповідача не мають доступу, зобов'язання припинити дії по розповсюдженню цієї інформації, про відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили, встановлено: «Позивач в судовому засіданні … пояснював, що він дійсно не бажав надавати доступу до своєї квартири співробітникам відповідача, оскільки останні не мали правових підстав для отримання такого доступу»,… «зазначена інформація про ненадання доступу для технічного обстеження газових приладів та пристроїв у АДРЕСА_7, є достовірною».

Також, відповідачем надано записку, датовану 25.05.2016 року, наступного змісту: «Співробітникам «Дніпрогаз». У нас в квартирі все теж саме, що було в ній до виключення газу 18.01.2016 року. Немає жодних змін, а тим паче несправностей. Можливо запускати газ у будь-який час. Труби, плита та колонки в повній готовності»

В судовому засіданні позивач не заперечив, що записка складена саме ним.

Таким чином, на думку суду, в судовому засіданні безсумнівно встановлено, що позивач перешкоджав представникам ПАТ «Дніпрогаз» у доступі до квартири в якій він мешкає та власником якої є, для перевірки газового обладнання на цілісність та справність перед пуском газу.

Пунктом 5.10 глави 5 розділу V ПБСГ встановлено, що власники (балансоутримувачі та /або орендарі (наймачі) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні забезпечити безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представниками газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання незаконним відключення квартири позивача від газопостачання є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що вимога позивача в частині визнання незаконними дій ПАТ «Дніпрогаз» щодо припинення газопостачання не підлягає задоволенню, позивачем доказів щодо неправомірності дій відповідача та спричиненої моральної шкоди не надано. А тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

До того ж, під час розгляду справи судом підстав для винесення окремої ухвали не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними та стягнення шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску