ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/26/18
У Х В А Л А

"27" березня 2018 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Догадайло М.В., представника позивача ОСОБА_1 Р. ОСОБА_2 ,та представника відповідачів адвоката Костюченко М.С., розглядаючи у попередньому судовому засіданні, в залі суду, при розгляді цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення суми завданих збитків, клопотання представника відповідачів про закриття провадження щодо частини позовних вимог позивача -

Встановив:

10.01.2018 до суду звернулося ПАТ «ПроКредитБанк» з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення суми завданих збитків, посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому протиправно продовжують перебувати відповідачі, користуються ним та не звільняють вказаний будинок в добровільному порядку, чим порушують право позивача на користування майном.

24.01.2018 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Костюченко М.С. подано клопотання про закриття провадження щодо частини позовних вимог позивача, а саме: щодо зобов`язання ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та неповнолітню ОСОБА_6 звільнити від усього майна та передати ПАТ «ПроКредит Банк» будинок № 170 по вул. Центральна с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, станом на момент розгляду даної справи наявні судові рішення Петриківського районного суду від 12.02.2013 у справі № 0431/758/12 та № 187/497/13-ц від 11.06.2013, які набрало законної сили, між тими самими сторонами із тих самих підстав і позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав своє клопотання та просить його задовольнити.

Надавши до суду відповідь на відзив представника відповідачів, представник позивача заперечуючи проти клопотання про закриття провадження щодо частини позовних вимог посилається на те, що правовою підставою для прийняття попередніх рішень суду були положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», тоді як цей позов заявлено з підстав застосування ст. 391, ст. 400 ЦК України. Представники Банку не можуть потрапити до належно Банку будинку, та відповідачам було надіслано лист з вимогою усунути перешкоди у користуванні будинком, звільнивши його від майна. Ця вимога проігнорована зі сторони відповідачів, а тому Банк як власник, а не як іпотеко держатель пред`явив позов про усунення перешкод в користуванні належним йому будинку, а не про виселення.

В судовому засіданні представник позивача заперечують проти клопотання представника відповідачів зазначив, що попередні рішення суду не були виконані відповідачами, крім того, даний позов заявлено з інших правових відстав.

Вирішуючи дане клопотання суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Визначаючи предмет позову за правилами диспозитивності позивач сам визначає спосіб захисту свої порушених прав, при цьому зазначає правову та фактичну підставу, яка обґрунтовує його позовні вимоги.

Подаючи даний позов позивач посилається на порушення його права на користування належним йому майном з боку відповідачів та існування даного факту, тобто, факту порушення їх прав та інтересів, на час розгляду справи судом, що в порівнянні з наведеними представником відповідачів рішеннями судів, прийнятими 12.02.2013 та 11.06.2013, значно виходить за предмет їх вирішення.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 2, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено.

Разом з тим, наявність чи відсутність права на позов у матеріальному розумінні, так само як і встановлення наявності чи відсутності факту порушення такого права з`ясовуються судом під час розгляду спору по суті заявлених вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вищевказані рішення суду фактично не виконані ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

За вказаного клопотання представника відповідачів необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 189-200, 255 ЦПК України,

Постановив:

В задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_7 про закриття провадження щодо частини позовних вимог позивача, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя:В. О. Говоруха