Справа № 331/7883/17
Провадження № 2/331/229/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Хащук В.Д.

позивачів : ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів: ОСОБА_3

представника відповідача: Наливайко І.М.

третьої особи : ОСОБА_5

представника третьої особи: ОСОБА_6

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району , треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_5 про зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов»язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності довідок , що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 у період з 26.05.2001 року по 31.12.2008 року та ОСОБА_2 у період з 19.06.1992 року по 26.08.2005 року на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони звернулися до відповідача з заявою про приватизацію квартири, однак їм було відмовлено , з огляду на те, що у них відсутні документи, що підтверджують невикористання житлових чеків за спірні періоди. Беручи до уваги, що у спірні періоди позивачі проживали у АДРЕСА_3 однак без реєстрації , вимушені звернутися до суду .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

30 березня 2018 року третя особа ОСОБА_5 надав пояснення на позов, в яких зазначив , що проти задоволення позову заперечує, з тих підстав, що позивачами не надано доказів в обгрунтування позовних вимог, крім того, він не надає згоди на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

У вступному слові позивачі та їх представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову .

Представник відповідача просила ухвалити рішення на розсуд суду , відзив на позов не надала.

Третя особа ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечували , підтримавши надані пояснення. Крім того, ОСОБА_5 суду пояснив, що між ним та позивачами була домовленість про те, що йому придбають однокімнатну квартиру , однак останні домовленості не виконали, через що він відкликав згоду на приватизацію.

Третя особа ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , показання свідка ОСОБА_12, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

26 березня 1984 року ОСОБА_9 на сім»ю з чотирьох осіб було надано ордер № 1859 серії А-ІХ на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На теперішній час в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_5.

В вересні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_3 , однак йому було відмовлено 04.09.2017 року з тих підстав, що до органу приватизації не було надано документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 у період з 26.05.2001 року по 31.12.2008 року та ОСОБА_2 у період з 19.06.1992 року по 26.08.2005 року .

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються:оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення;копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Як було встановлено в ході розгляду справи , позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду докази того, що вони у спірний період право на приватизацію не використали , що підтверджено Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_11 , позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірні періоди проживали без реєстрації у квартирі АДРЕСА_3, що також не оспорювалося третьою особою ОСОБА_5.

Надані показання свідка узгоджуються також з довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради , відповідно до яких інформація щодо реєстрації позивачів ОСОБА_1 у період з 26.05.2001 року по 31.12.2008 року та ОСОБА_2 у період з 19.06.1992 року по 26.08.2005 рокувідсутня.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимогу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено що позивачі дійсно у спірні періоди проживали без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 та житлові чеки у вказаний період не використали.

Посилання третьої особи ОСОБА_5 щодо відсутності спору про право у даній справі суд не приймає до уваги, оскільки предметом вказаного спору є порушене право позивачів щодо використання ними права на приватизацію, яке підлягає судовому захисту, та вирішення вказаного спору жодним чином не позбавляє третю особу право на приватизацію 1 /4 частини квартири АДРЕСА_4.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району , треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_5 про зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1) , ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_2) право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов»язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 26 , ) здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності довідок , що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 у період з 26.05.2001 року по 31.12.2008 року та ОСОБА_2 у період з 19.06.1992 року по 26.08.2005 року на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 17 серпня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

17.08.2018