Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/296/18

Провадження № 2/440/744/2018

20 грудня 2018 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Кос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буську цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області звернувся в суд із указаним позовом. Просить позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 Вирішити питання про стягнення із відповідачів аліментів на користь малолітніх дітей у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зберегти за малолітніми дітьми право на проживання в житловому приміщенні по місцю їх реєстрації та проживання АДРЕСА_1. Накласти заборону на відчуження майна та житла малолітніх дітей, про що повідомити Буську державну нотаріальну контору.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не приділяють належної уваги вихованню, здоров'ю та розвитку їх малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, про що до позивача неодноразово надходили звернення від Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї стверджується незадовільні умови проживання дітей. Із характеристик, виданих НЗК Соколівська ЗОШ І-ІІ ступенів, вбачається, що батьки не приділяють належної уваги дітям, малолітня ОСОБА_5 періодично поражена педикульозом. 01.02.2018 року малолітніх було взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. 31.01.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Буській районній державній адміністрації було прийнято рішення рекомендувати службі у справах дітей Буської РДА звернутись із цим позовом до суду, а тому позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача за дорученням ОСОБА_8 звернулася до суду із письмовим клопотанням, у якому просить суд розглянути дану справу у відсутності представника позивача, повідомивши суд про підтриманням ним заявленого позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що вбачається із наявних у матеріалах справи його письмових розписок.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просивши суд не позбавляти відповідачів їх батьківських прав та залишити дітей проживати із батьками, оскільки ситуація на даний час істотно покращилась, вони перестали зловживати спиртними напоями, чоловік працевлаштувався, в житлі прибрано, діти одягнуті, доглянуті, регулярно відвідують школу, де навчаються посередньо. Обіцяла і надалі належно виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дітей. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши думку відповідачки, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК).

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що вбачається зі свідоцтв про народження дітей, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як вбачається із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Соколівською сільською радою за № 129 від 14.02.2018 року, що відповідачка ОСОБА_1. проживає в АДРЕСА_2 та до складу її сім'ї входять: ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_10 (родичка), ОСОБА_11 (племінник). Тобто усього 10 осіб. Загальна площа житлового будинку становить 73,7 кв.м., у т.ч. житлова - 53,8 кв.м.

Із актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 за №21 та №22 від 25.01.2018 року, від 23.01.2018 року, складених уповноваженими особами Соколівської сільської ради Буського району Львівської області вбачаються незадовільні умови проживання дітей в сім'ї.

Як видно із виданих НЗК Соколівська ЗОШ І-ІІ ступенів характеристик на дітей від 26.01.2018 року вбачається, що батьки не приділяють належної уваги дітям, які не проявляють належної уваги до навчання та поведінки в школі, а малолітня ОСОБА_5 періодично поражена педикульозом.

Відповідно до наказу № 6 П/Р від 01.02.2018 року малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах.

Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області від 31.07.2018 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки ситуація в родині не покращилась, а батьки правильних висновків не роблять.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абзацом другим пункту 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, яка працює на посаді Соколівського сільського голови, суду показала, що відповідачі по даній справі неналежно виконували свої батьківські обов'язки щодо своїх малолітніх дітей (батьки зловживали спиртними напоями, не цікавились життям і навчанням дітей, їх доглядом тощо). Свідок вважає, що вжиті по відношенню до відповідачів заходи для налагодження ситуації виявились безрезультатними, а тому вважала доцільним позбавити їх батьківських прав.

Натомість, свідок ОСОБА_13, який працює директором Соколівської ЗОШ, суду повідомив про те, що діти регулярно відвідують школу, де навчаються на низькому та достатньому рівні. Проте, діти захищають та люблять свою матір ОСОБА_1 При цьому, вказаний свідок зауважив, що були і позитивні випадки у згаданій сім'ї, зокрема, що діти бувають належно одягнуті, ідуть з матір'ю до церкви, школи.

За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача доведена винна поведінка відповідачів по відношенню до виконання своїх батьківських обов'язків щодо дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,, що в свою чергу підтверджується сукупністю вищеописаних доказів.

Однак, оскільки у справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, категоричне заперечення відповідачів заявленого позову та обіцянки відповідачки виправитись та надалі належно виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню своїх дітей, а тому суд вважає застосування до відповідачів такого крайнього заходу як позбавлення їх батьківських прав щодо дітей, є передчасним

В силу ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК).

Відтак, суд не погоджуються із категоричним висновком органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області від 31.07.2018 року щодо доцільності позбавлення відповідачів їх батьківських прав щодо малолітніх дітей, оскільки вважає його не достатньо обгрунтованим, виходячи із того, що даний захід є крайнім щодо батьків та застосовується у виключних випадках за наявності безрезультативності усіх здійснених попередніх заходів, про що у зазначеному висновку мотивів не наведено.

При цьому, ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не належним чином виконують батьківські обов'язки по відношенню до своїх малолітніх доньок, однак поведінка та дії відповідачів засвідчують, що вони не втратили інтересу до дітей, мають бажання їх виховувати, відсутнє свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які не виконують батьківських обов'язків за умови винної поведінки.

Отже, суд вважає за доцільне застосувати до відповідачів заходи попередження, вказавши на необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 3, 4, 6, 7, 19, 110, 111, 112, 150, 153, 164 Сімейного кодексу України, статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Попередити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 та покласти на Соколівську сільську раду Буського району Львівської області, як орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своїх батьківських обов»язків щодо дітей.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: Орган опіки та піклування Буської РДА, м. Буськ, вул. Львівська, 2, Львівської області, код ЄДРПОУ 0405645.

Відповідачі: ОСОБА_2, с. Соколівка Буського району Львівської області ОСОБА_1, с. Соколівка Буського району Львівської області

Повний текст рішення виготовлено 02.01.2019 року

Суддя: І. Б. Кос