Справа № 310/2312/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Дубровської Н.М., за участю секретаря судового засідання Гоноболіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа Міжрайонне управління у Бердянському районі та м. Бердянську ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа Міжрайонне управління у Бердянському районі та м. Бердянську ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 березня 2000 року у м. Маріуполі Донецької області померла його мати ОСОБА_2. За життя спадкодавець була членом та працювала в КСП ім. Леніна, розташованого в с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області. На підставі рішення Бердянського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2000 року по справі № 2-89/2000р., що набрало законної сили 15 березня 2001р., за останньою було визнано право на земельний пай по КСП ім. Леніна за особами за списком, які були членами КСП станом на 21 лютого 1995р. дату видачі Бердянською районною радою народних депутатів КСП ім. Леніна Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00146, зареєстрованого у відділі земельних ресурсів по Бердянському району № 191. ОСОБА_2 включена до наведеного вище списку за номером 113. За наведеним рішенням визначено, що відповідно до ст. 5 Земельного Кодексу України, ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом від 08 серпня 1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» може бути передано у спадщину в порядку передбаченому цивільним законодавством. Виходячи з наведеного, право на земельний пай в КСП ім.. Леніна набули всі особи, що були його членами на час отримання підприємством 21 лютого 1995р. та реєстрацією за № 191 Державного акту на право колективної власності на землю. Крім наведеного, рішенням суду Бердянська райдержадміністрація зобовязана була провести розрахунок та затвердити вартість і розмір земельної частки (паю) по КСП з урахуванням осіб, за якими рішенням визнано право на земельний пай та видати сертифікати на право на земельний пай особам, за якими рішенням визнано право на земельний пай КСП ім.. Леніна Бердянського району. Згідно Книги реєстрації та видачі сертифікатів на земельну частку (пай) КСП ім.. Леніна Дмитрівської сільської ради, сертифікат серії ЗА № 0209925, реєстр № 11593 на імя ОСОБА_2 отримала 08 травня 2002 року ії мати. Вважає, що спадкодавець ОСОБА_2 залишила спадщину у вигляді права на вищевказану земельну ділянку (пай). Спадкоємцем першої черги після смерті 29 березня 2000р. спадкодавця ОСОБА_2 залишився її син (позивач), який на той час був малолітній та мати, тобто бабуся останнього ОСОБА_3, яка померла 16 лютого 2017р. Вирішити питання у позасудовому порядку не представляється можливим, оскільки за життя сертифікат був втрачений ОСОБА_3, на цій підставі постановою приватного нотаріусу Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 від 13 листопада 2017р., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у власності КСП ім.. Леніна Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, яке належало померлій 29 березня 2000р. ОСОБА_2

В судове засідання призначене на 25 липня 2018 року, представник позивача адвокат ОСОБА_5 не зявився, відповідно до заяви від 25 липня 2018р. просив справу розглянути за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги задовольнити та слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача, голова Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області ОСОБА_6 надав суду заяву, що надійшла на адресу суду 20 липня 2018р., про розгляд справи без участі представника і не заперечення проти задоволення позову (а.с.59).

Належним чином повідомлений представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно паспорта громадянина України, ОСОБА_1, 25 січня 1994р.н., уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7)

Згідно копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1Ю серії І-ЖС № 330432 матірю останнього є ОСОБА_2М.(а.с.8)

Зі свідоцтва про смерть серії І-НО за № 973896 вбачається, що ОСОБА_2 померла 29 березня 2000р. у м. Маріуполь Донецької області (а.с. 9).

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 була членом та працювала в КСП ім. Леніна, розташованого в с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області. На підставі рішення Бердянського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2000 року по справі № 2-89/2000р., що набрало законної сили 15 березня 2001р., було визнано право на земельний пай по КСП ім. Леніна за особами за списком, які були членами КСП станом на 21 лютого 1995р. дату видачі Бердянською районною радою народних депутатів КСП ім. Леніна Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00146, зареєстрованого у відділі земельних ресурсів по Бердянському району № 191 у тому числі ОСОБА_2, яка включена до наведеного вище списку за номером 113 (а.с. 10-14).

За наведеним вище рішенням визначено, що відповідно до ст. 5 Земельного Кодексу України, ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом від 08 серпня 1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» може бути передано у спадщину в порядку передбаченому цивільним законодавством.

Виходячи з наведеного, право на земельний пай в КСП ім. Леніна набули всі особи, що були його членами на час отримання підприємством 21 лютого 1995р. та реєстрацією за № 191 Державного акту на право колективної власності на землю. Крім наведеного, зазначеним вище рішенням суду, Бердянську райдержадміністрацію зобовязано провести розрахунок та затвердити вартість і розмір земельної частки (паю) по КСП з урахуванням осіб, за якими рішенням визнано право на земельний пай та видати сертифікати на право на земельний пай особам, за якими визнано право на земельний пай КСП ім. Леніна Бердянського району.

З інформаційної довідки Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області за № 316/0/2-17 від 22 лютого 2017р., згідно Книги реєстрації та видачі сертифікатів на земельну частку (пай) КСП ім.. Леніна Дмитрівської сільської ради, сертифікат серії ЗА № 0209925, реєстр № 11593 на імя спадкодавця ОСОБА_2 отримала 08 травня 2002 року ії мати ОСОБА_3Г.(а.с. 15).

Відповідно довідки Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 376 від 21 червня 2017р. не спростовується те, що спадкодавець ОСОБА_2, що померла, дійсно мала право на земельну частку (пай) загальною площею 4,62 га., розташованої в ДП № 4 на ділянці № 71, відповідно сертифікату ЗП № 0209925 реєстр № 11593 від 08 травня 2002р.(а.с.16).

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Статтями 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, передбачено, що прийняття спадщини визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо відносин які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємцями першої черги після смерті 29 березня 2000 року спадкодавця ОСОБА_2 залишилися її син (позивач) на той час малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1 та її мати, бабуся позивача ОСОБА_3.

За життя сертифікат ЗП № 0209925 реєстр № 11593 від 08 травня 2002р. на імя ОСОБА_2 був отриманий і у подальшому втрачений матірю спадкодавця - ОСОБА_3, яка померла 16 лютого 2017 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.20).

Постановою приватного нотаріусу Пологівського районного нотаріального округу Запорізької ОСОБА_4 від 13 листопада 2017р., позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що перебуває у власності КСП ім.. Леніна Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, яке належало померлій 29 березня 2000 р. ОСОБА_2,через відсутність документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно померлої сертифікат на земельну частку (пай). (а.с.22).

Судом встановлено, що мати спадкодавця ОСОБА_3, у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, а позивач ОСОБА_1 був позбавлений такої можливості оскільки на час її відкриття був малолітньою особою. При цьому, спадкодавець ОСОБА_2 за життя заповіту на користь будь кого не склала.

У п. 11 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р., вказано, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У разі, якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України, Указу Президента від 08 серпня 1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідно норм ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власником таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 1268 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими,що прийняли спадщину.

Виходячи з наведеного, позивач ОСОБА_1, якому на час відкриття спадщини виповнилося всього шість років та він проживав разом із матірю, вважається таким, що прийняв спадщину з часу відкриття, а саме 29 березня 2000р.

Оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_2 набула права на земельну частку (пай) на території Дмитрівської сільської ради Запорізької області, а тому і спадкоємець ОСОБА_1 має право звертатися до суду із позовами про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.4,12,13, 259, 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа Міжрайонне управління у Бердянському районі та м. Бердянську ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання прав власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 гурт. 1, право в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) загальною площею 4,62 гектара, яка розташована в ДП №4 на ділянці №71 КСП ім. Леніна Дмитрівської сільської ради Бердянського району, яке належало померлій 29 березня 2000 року його матері ОСОБА_2 на підставі рішення Бердянського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2000 року по справі №2-89/2000 р. та сертифікату серії ЗП № 0209925, реєстр. № 11593, виданого Дмитрівською сільською радою 06 травня 2002 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_7