Номер провадження: 22-ц/785/2861/18
Номер справи місцевого суду: 495/599/13- ц
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_2, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про знесення об'єкта самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2015 року, ухваленого суддею Гайда-Герасименко О.Д.,

встановив:

У січні 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про знесення об'єкту самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 самовільно збудовано будівлю салону краси та магазину - літ.«А», розміром 8,56 х 9,20 м. (загальною площею - 120,6 кв.м.) по АДРЕСА_1, при цьому відповідачкою право власності, користування або оренди земельної ділянки, на якої розташована зазначена будова, у встановленому законодавством порядку не оформлювалось, тому з посиланням на ст. 376 ЦК України позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 знести зазначене самочинне будівництво та зобов'язати її звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за зазначеною адресою.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2015 рокуу задоволенні позовних вимог заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській областіподав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених позовних вимог.

Апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що міськрайонний суд при ухваленні рішення дійшов необґрунтованого висновку щодо недоведеністю прокурором порушення інтересів держави, адже згідно діючого законодавства, лише Білгород-Дністровській міській раді, як суб'єкту земельних правовідносин, який здійснює повноваження власника землі, належить право розпорядження та обов'язок здійснення контролю за використанням земельних ділянок, розташованих на її території, тоді як ОСОБА_2 неправомірно використовує спірну земельну ділянку на умовах суборенди, оскільки договір суборенди у встановленому законом порядку не зареєстровано та орендодавець не надав свою згоду на передачу земельної ділянку у суборенду. Також зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив, що позивачем не надано доказів здійснення відповідачем самочинного будівництва, у зв'язку з чим позовні вимоги про його знесення є передчасними, адже рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.12.2012 року встановлено, що ОСОБА_2 самочинно, без проектної документації та дозвільних документів на будівництво збудувала спірну будівлю та посилання суду про неможливість знесення самочинного об'єкту, виходячи з недоведеності використання всіх передбачених заходів реагування та притягнення відповідача до відповідальності є безпідставними, оскільки відповідачем не спростовувався факт притягнення її до адміністративної відповідальності Інспекцією ДАБК. Також посилався на те, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо галізації ОСОБА_2 свого права на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування двоповерхової будівлі салону краси та магазину, оскільки відповідне рішення органу місцевого самоврядування про передачу їй у власність земельної ділянки не приймалося. При цьому, суд безпідставно послався, як на доказ правомірності використання земельної ділянки, на рішення Білгород-Дністровської міської ради від 31.05,2013 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», оскількице рішення не є правовою підставою для набуття права власності та права користування земельною ділянкою. Крім того, вказав, що районний суд дійшов помилкового висновку про те, що питання скасування державної реєстрації права власності має вирішуватись шляхом звернення до суду з заявою про поворот виконання скасованого судового рішення, адже предметом розгляду цивільної справи, рішенням по якої було визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну будівлю та яке було скасовано судом апеляційної інстанції, питання щодо реєстрації права власності на нерухоме майно не було, а тому його скасування не може бути підставою для звернення до суду з заявою про поворот виконання судового рішення саме в частині скасування державної реєстрації права власності, що виходить за межі розгляду справи. Крім того, поворот виконання рішення, відповідно до норм цивільного процесуального законодавства, застосовується лише до рішень з матеріальними вимогами, а до судових рішень про визнання права власності він не застосовується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та провадження по справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення міськрайонного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_2, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про знесення об'єкта самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Однак, міськрайонним судом не було враховано те, що звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями суспільних інтересів, заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів. Це свідчить про те, що такий спір є публічно-правовим і його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №1519/2-787/11 в якій зроблено висновок, що спір за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування є публічно-правовим. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

У постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 6-899цс16 зроблено висновок, що закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Враховуючи те, що спір є публічно-правовим і його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Суд повідомляє заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, що розгляд його справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 255, ч.3 ст.374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2015 року- скасувати та закрити провадження по справі.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.10.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева