Справа № 760/4514/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

15 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стосунки з відповідачем погіршились, шлюбні відносини припинені, проживаються вони окремо. Дитина проживає з нею.

Відповідач участі в утриманні дитини не бере, його вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Дитина часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року роз'єднано вимоги позовної заяви в самостійні провадження.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом про стягнення аліментів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що перераховує кошти на дитину до рішення суду. Він готовий забрати сина проживати до себе та утримувати його. Зазначає, що він працює на двох роботах та отримує в загальному 7000 гривень заробітної плати. Інформація про те, що він отримує неофіційний мінливий дохід не відповідає дійсності. На його утриманні знаходиться батько, який є інвалідом І групи. Згоден платити аліменти на дитину в розмірі 25 % від його заробітної плати (а.с. 26-27).

З відповіді на відзив позивача вбачається, що батько відповідача фактично проживає в с. Брусилів Житомирської області, а тому не перебуває на утриманні у ОСОБА_2 Твердження останнього про те, що вона не хотіла виходити на роботу, спростовуються довідками про потребу дитини у домашньому догляді. Вона заперечує проти того, щоб син проживав з батьком, оскільки дитина цього сама не бажає. Після звернення нею до суду з позовом, відповідач сплатив на її користь аліменти з березня по квітень 2018 року (а.с. 47-48).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 липня 2012 року уклали шлюб (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини, проте не в такому розмірі, в якому просить позивач. Зазначає, що готовий платити 25 % від своєї заробітної плати.

Позивачем надані суду копії письмових повідомлень до поштових переказів, з яких вбачається, що відповідачем добровільно сплачувались аліменти за лютий, березень, квітень та травень 2018 року (а.с. 49).

Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків.

Позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь в розмірі 3000 гривень щомісяця. Разом з тим, доказів на обґрунтування зазначеної суми позивач суду не надала. Зокрема, ОСОБА_1 не надано розрахунку витрат, з якого вона виходила при визначенні суми аліментів, яку вона просить стягувати з відповідача.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача в розмірі 2000 гривень щомісяця.

У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 лютого 2018 року.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на держави позивача підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись статтями 180-182, 191 СК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 лютого 2018 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: