Справа № 185/8560/18
Провадження № 2-з/185/65/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю подружжя та визнання права власності, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження.

У заяві посилається на те, що заявник та ОСОБА_2 з 1997 року почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_2. 22 серпня 2001 року заявником та ОСОБА_2, за спільно накопичені кошти було придбано житло, яке вони до цього винаймали 4 роки - квартиру АДРЕСА_1. Однак, в договорі купівлі-продажу покупцем значився лише ОСОБА_2, а отже він і є за документами єдиним власником придбаної нерухомості. 24.12.2003 року між заявником та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Станом на сьогодні заявник та ОСОБА_2 перебувають в шлюбних відносинах. Декілька місяців тому чоловік взагалі покинув заявника, та пішов жити до іншої жінки. Враховуючи наведену ситуацію, наразі постає питання про розлучення. ОСОБА_2 категорично заявив, що заявник не має права на будь-яку частину вищезгаданої квартири, оскільки він є єдиним її власником. ОСОБА_2 зможе здійснити відчуження житла без відома заявника, задля того, щоб не дозволити заявнику оформити свою частку квартири відповідно до Закону, та не втратити кошти від половини її вартості. Такі побоювання ґрунтуються як на позиції чоловіка, який чітко дав зрозуміти, що він не планує ділитись квартирою, так і на вимогах чинного законодавства.

Провадження у справі № 185/8560/18 (провадження № 2/185/4243/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю подружжя та визнання права власності на дату розгляду заяви про забезпечення позову не відкрито, направлено запит до адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача відповідно до ч.1 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, заявник має обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду заходу забезпечення позову, який (які) вказаний (вказані) в заяві про забезпечення позову.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арешт майна являє собою заборону розпорядження майном до набрання рішенням законної сили або до скасування ухвали про забезпечення позову. Арешт майна складається з проведення його опису, оголошення заборони розпоряджатися ним, а за необхідності обмеження права користування майном або його передача на зберігання іншим особам.

Згідно довідки Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16 жовтня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано станом на 22 серпня 2001 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 серпня 2001 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 за реєстровим № 6935.

Як вбачається з інформаційної довідки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на квартиру № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області не містить.

Заявником не доведено доцільність, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт квартири № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Таким чином, у суду відсутні підстави для накладання арешту на квартиру № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області, з метою забезпечення позову. Відсутній причинно-наслідковий звязок між можливістю виконання судового рішення у цивільній справі та вжиттям судом вказаного заходу забезпечення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору у даній справі є право власності на нерухоме майно, щодо якого позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб квартири № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Керуючись ст. 150-153, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, остання відома адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб квартири № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області.

В задоволенні вимог заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру № 14 у житловому будинку № 1/1, розташованому по проспекту Шахтобудівників в м. Павлограді Дніпропетровської області - відмовити.

Копію ухвали направити до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (вул. Дніпровська, 338 м. Павлоград, Дніпропетровська обл.).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: ОСОБА_4