Справа № 638/5444/18
Провадження № 2/638/3242/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Штих Т.В.,

секретаря Вакула І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю « СК « Київ Ре», третя особа ОСОБА_2 про стягнення сум,-

встановив:

В квітні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Київ РЕ" страхового відшкодування в розмірі 36999,31 грн., 5316,42 грн. пені, 3337,19 грн. інфляційних та 1084,62 грн. 3% річних, судові витрати. В уточненій позовній заяві від 08.06.2018 р. позивач відмовилася від частини своїх позовних вимог до відповідача щодо стягнення 3337,19 грн. інфляційних та 1084,62 грн. 3% річних.. Відносно страхового відшкодування та пені позовні вимоги Позивач змінив і просив стягнути з Відповідача 37000,00 грн. страхового відшкодування, 5381,97 грн. пені за затримку платежу за період з 30.06.2017 р. по 30.12.2017 р., судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що 05.12.2016р. в м. Харкові по пр-ту Науки, 9 сталося ДТП. Учасниками даної події були водій ОСОБА_1 на автомобілі НОМЕР_1, та водій ОСОБА_2 на автомобілі VolkswagenPolo VIN WVWZZZ6RZC4521362, держ.№ АХ5773СМ. Згідно Постанови суду Дзержинського району м. Харкова 26.12.2016 р. по справі №638/20291/16-п винним в скоєнні цього ДТП є водій ОСОБА_2, який скоїв ДТП і заподіяв матеріальній збиток. Цивільна відповідальність водія ОСОБА_2на момент ДТП була застрахована у ТзДВ "Страхова компанія «Київ РЕ" полісом №АК/0797703 від 17.11.2016 р., діючим на дату ДТП. Позивач звернувся до ТзДВ "Страхова компанія «Київ РЕ" з письмовою заявою про отримання страхового відшкодування, але у встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» строк, він його не отримав, тому вимушен був звернутися до суду.

В позовній заяві Позивач вказує, що для визначення вартості матеріального збитку звертався до ТОВ «Автодом Харків», згідно звіту від 07.12.2016 р. якого збиток склав 50612,41 грн. разом з ПДВ, а також до призначеного страховиком ТДВ «СК «Київ Ре» представника, який визначив суму страхового відшкодування у розмірі 48480,83 грн., в т.ч. ПДВ-7228,14 грн.

У подальшому позовні вимоги були змінені позивач просив стягнути з відповідача 37000,00 грн. страхового відшкодування у звязку з частковою оплатою, а також змінено розмір пені та період її нарахування - 5381,97 грн. пені за період з 30.06.2017 р. по 30.12.2017 р., а також судові витрати.

Відповідач про час та дату засідання суду повідомлений належним чином, відзив до суду надав, в якому визнав 37000,00 грн. страхового відшкодування та 4033,65 грн. пені, посилаючись на невірний період нарахування, просив відмовити в 3% річних та інфляційних.

В судовому засіданні представник позивача погоджувався з зазначеною у відзиві Відповідача сумою страхового відшкодування у розмірі 37000,00 грн., надав докази часткової сплати відповідачем страхового відшкодування у сумі 19000,00 грн., позовні вимоги підтримував.

Суд, вивчивши надані сторонами докази, дослідивши їх, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 05.12.2016р. в м. Харкові по пр-ту Науки, 9 сталося ДТП. Учасниками даної події були водій ОСОБА_1 на автомобілі НОМЕР_1, та водій ОСОБА_2 на автомобілі VolkswagenPolo VIN WVWZZZ6RZC4521362, держ.№ АХ5773СМ.

Згідно Постанови суду Дзержинського району м. Харкова 26.12.2016 р. по справі №638/20291/16-п винним у скоєнні цього ДТП є водій ОСОБА_2, який скоїв ДТП і заподіяв матеріальній збиток власнику автомобіля VolkswagenPassat В7 держ.№ Х0115ЕС, а саме, ОСОБА_1 Даним автомобілем ОСОБА_1 володіє на підставі власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію від 10.09.2013 р. САТ 293323.

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТзДВ "Страхова компанія «Київ РЕ" полісом №АК/0797703 від 17.11.2016 р., діючим на дату ДТП. Ліміт по страховому полісу складає 200 000 грн. У даній пригоді позивач є потерпілою стороною. Автомобіль VolkswagenPassat В7 держ.№ АХ0115ЕС було пошкоджено, та завдано матеріальних збитків. Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» 08.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся з повідомленням про настання події до офісу «Страховика» в м. Харкові, надав автомобіль до огляду Страховику, про що зазначено у відзиві. Крім того, він надав всі необхідні для отримання страхового відшкодування документи, в т.ч. Заяву про страхове відшкодування від 17.02.2017р.вх.№259. Проводив огляд авто та складав протокол огляду аварійний комісар страхової компанії ОСОБА_3, який провів оцінку вартості матеріального збитку та склав звіт №5153 від 25.07.2017 р., за результатами якого вартість відновлюваного ремонту складає 48480,83 грн., в т.ч. ПДВ-7228,14 грн. Франшиза за полісом страхування складає 0.

У звязку зі зміною рахунку з рахунку ТОВ «Автодом Харків» на особистий рахунок позивача страховик зменшив суму страхової виплати на суму ПДВ, у звязку з чим сума, що підлягала сплаті складала 41252,69 грн.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» (далі-Закону) Страховик зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідачем було сплачено позивачу 4252,69 грн. страхового відшкодування, таким чином залишилось 37000, грн.. заборгованості, потім відповідач у серпні та вересні 2018 р. сплатив 19000,00 грн.

Отже, станом на 21.09.2018р. відповідач має зобовязання перед позивачем по сплаті 18000,00 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із пунктом 22.1. статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: (а) протиправної поведінки, (б) збитків, (в) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як було зазначено вище за ст. 22 ЦК України збитками є :втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

З огляду на вищенаведене, вбачається, що в наслідок протиправної поведінки (порушення правил дорожнього руху) Відповідач пошкодив автомобіль позивача чим завдав збитки, від сплати яких ухиляється.

Позивач уточнив позовні вимоги, відмовившись від стягнення 3337,19 грн. інфляційних та 1084,62 грн. 3% річних.

Відповідно до п.4 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про прийняття відмови позивача від частини позовних вимог та закриття провадження по справі №638/5444/18 в частині стягнення 3337,19 грн. інфляційних та 1084,62 грн. 3% річних.

Відповідач під час розгляду справи частково сплатив страхове відшкодування у серпні та вересні 2018р., що підтверджується виписками по рахунку позивача на загальну суму 19000,00 грн. Відповідно до п.2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі в частині стягнення 19000,00 грн. страхового відшкодування у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

В порушення вимог ст. 36 Закону, страховиком не було здійснено виплата страхового відшкодування протягом 90 днів з дати отримання заяви, тобто до 30.06.2017 р.

В розумінні статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5. ст.36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті у термін, встановлений законом, вимога по стягненню з відповідача пені відповідає нормам чинного законодавства, здійснивши перевірку розрахунку за вказаний позивачем період, суд прийшов до висновку, що пеня підлягає задоволенню в сумі 5381,97 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень ч. 3, 6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати у цій справі складаються із судового збору, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями.

Враховуючи, що виникнення спору пов'язано з неправильними діями зі сторони Відповідача та безпосереднім порушенням прав Позивача, суд, керуючись ч. 9 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового покласти повністю на Відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з частковою оплатою.

Керуючись ст.ст. 988, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», рішення Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77, 141, 258-264 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ТзДВ «Страхова компанія «Київ Ре», третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування, пені за затримку платежу, стягнення судового збору - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Київ Ре» (код 33442139,03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-Б) на користь ОСОБА_1 (ІНП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пр. Правди, б.5, підїзд 2, кв.17-Д, м. Харків, 61022, ПАТ «Приватбанк» м. Харків, р/р №153121, МФО 305299, ) страхове відшкодування у сумі 18000,00 грн., 5381,97 гривен, пені, 704,80 гривен судового збору.

Прийняти відмову позивача від частини позовних вимог.

Закрити провадження у справі №638/5444/18 в частині стягнення 3337,19 гривен інфляційних та 1084,62 грн. 3% річних.

В частині стягнення 19000,00 грн. страхового відшкодування закрити провадження у справі №638/5444/18 у звязку з відсутністю предмету спору .

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 діб з дня його отримання відповідачем.

Суддя Штих Т.В.