Ухвала

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 234/5552/18

провадження № 61-45131 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня

2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 1 015 грн 16 коп та на відшкодування моральної шкоди - 100 грн 00 коп.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2018 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку задоволено частково.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за один день невикористаної щорічної відпустки та два дні додаткової відпустки за ненормований робочий день у розмірі 197 грн 82 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 січня 2018 року по 11 вересня 2018 року у розмірі 12 039 грн 60 коп.

Зобов'язано Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» утримати з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові платежі.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з

27 березня 2017 року по 30 березня 2017 року.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня

2018 року в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Рішення суду в часині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць у сумі 1 600 грн 00 коп. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від

11 вересня 2018 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 27 березня

2017 року по 30 березня 2017 року, та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації за три дні невикористаної відпустки починаючи з 25 січня 2018 року і до ухвалення судового рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій часині.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 27 березня 2017 року по 30 березня

2017 року у сумі 803 грн 19 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 25 січня 2018 року по 09 лютого 2018 року у сумі 1 802 грн 46 коп., грошової компенсації за невикористану відпустку, починаючи з 25 січня 2018 року і до ухвалення судового рішення та відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000 грн 00 коп.

Заявник оскаржує рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від

11 вересня 2018 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 27 березня 2017 року по 30 березня 2017 року, та в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації за три дні невикористаної відпустки починаючи з 25 січня 2018 року і до ухвалення судового рішення.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене,справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від

25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від

11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик