Ухвала

31 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 520/13446/17

провадження № 61-43229ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» на рішення Київського районного суду міста Одеси від

04 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від

19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» (далі -

КЗ «Саратська центральна районна лікарня») в якому просила стягнути компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 32 908,32 грн, стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати (компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки) відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі 40 534,11 грн, зобов?язати відповідача розрахувати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та стягнути вказані кошти.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КЗ «Саратська центральна районна лікарня» на користь

ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 32 908,32 грн.

Стягнуто з КЗ «Саратська центральна районна лікарня» на користь

ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі

40 534,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року апеляційну скаргу КЗ «Саратська центральна районна лікарня» залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2018 року залишено без змін.

23 серпня 2018 року КЗ «Саратська центральна районна лікарня» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суд першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 32 908,32 грн, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати (компенсації за невикористані дні щорічної відпустки) відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі 40 534,11 грн, зобов?язання відповідача розрахувати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та стягнути вказані кошти.

Справа № 520/13446/17 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто справа є малозначною в силу своїх властивостей та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначною справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від

23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня

1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA,

№ 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило