Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 34 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/15076/17 за позовом Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат повязаних з виплатою страхового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року Моторне (Транспортне) Страхове Бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути із відповідача 22293,49 грн. сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 19.05.2015 року по вул. М. Бердичівській, 17 в м. Житомирі відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не вжив заходів щоб не допустити самовільного руху автомобіля, внаслідок чого автомобіль покотився та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі механічно пошкоджені.

Відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 3622622, автомобіль НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_2, застраховано у ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс»».

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 21553,49 грн., а також за послуги аварійного комісара в сумі 740 грн.

02.09.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, однак, останнім не було вчинено жодних дій щодо повернення вказаних коштів.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 22293,49 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Мотиви апеляційної скарги зводяться до порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилося у неналежному повідомленні його, як відповідача, про відкриття провадження у справі та призначені судові засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ проти доводів апеляційної скарги заперечило, просило залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, мотивуючи його наступним.

Судом встановлено, що 19 травня 2015 року близько 15 год. 30 хв. по вул. М.Бердичівській, 17 у м. Житомирі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 та «Opel» д.н.з. НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_2, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2015 року у справі № 295/8275/15 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 7).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП застрахована не була, що підтверджується довідкою ВДАІ Житомирського МВ УМВС в Житомирській області № 64422619 (а.с. 5).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в АТЗТ «АСКО-Медсервіс», що є членом МТСБУ (а.с. 5, 10).

Виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 21553,49 грн. здійснило Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), що підтверджується платіжним дорученням №4454рв від 03.09.2015 року (а.с. 26), а також було оплачено послуги аварійного комісара в сумі 740 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11922 від 10.08.2015 року (а.с. 27).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП в якій пошкоджено належний ОСОБА_2 транспортний засіб сталася з вини водія ОСОБА_1, позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, виплатив страхове відшкодування за укладеним договором добровільного страхування з АТЗТ «АСКО-Медсервіс», а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь страховика суми страхової виплати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції правильно встановив порушення прав позивача, та правомірно захистив такі права в спосіб обраний останнім, поклавши обов'язок відшкодування понесених витрат позивача на винну особу.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції, відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог, як на один із аргументів посилався на те, що ОСОБА_2 не повідомив страхову компанію у визначений законом строк про дорожньо-транспортну пригоду, а тому вважає, що підстав для виплати страхового відшкодування не було.

Врахувавши такі твердження, колегія суддів, на підставі оцінених доказів поданих сторонами, приходить висновку про те, що вказана обставина відповідачем не доведена. Разом з тим у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. А тому доводи відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Що стосується доводів відповідача про те, що його не було повідомлено про проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_3, то колегія суддів вважає, що вони на правильність прийнятого рішення не впливають, враховуючи, що в ході розгляду справи апеляційним судом за участі відповідача, ним вказані висновки експерта не були спростовані будь-якими доказами, а клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявлялись.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1. на те, що судом першої інстанції його не було повідомлено в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки 12.04.2018 року відповідач особисто ознайомився з матеріалами справи (а.с.44), йому було відомо, що наступне судове засідання (на якому ухвалено рішення) відбудеться о 10год 30хв 05.06.2018 (а.с.42), а неодноразове повернення поштової кореспонденції з відміткою «за закінченням терміну зберігання» лише свідчить про небажання самого відповідача її отримувати.

З огляду на наведене оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.08.2018 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1, зменшено необхідну до сплати за подання апеляційної скарги суму судового збору з 2400грн. до 1000грн. та відстрочено його сплату до ухвалення судового рішення у справі (а.с.107). Оскільки ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, то такий підлягає стягненню з нього в дохід держави в розмірі 1000грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1000 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.09.2018.

Головуючий Судді