Справа № 522/8576/18
У Х В А Л А

12 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси під головуванням судді Єршової Л.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1-В.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: Міністерство інфраструктури, про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб при виконанні зобовязань галузевої угоди, колективного договору, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С. слухається цивільна справа за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: Міністерство інфраструктури, про визнання неправомірними дій Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з впровадження заходів надання охоронних послуг сторонніми організаціями в Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», підготовки програми дій з цього процесу, закупівлі охоронних послуг у сторонніх охоронних організаціях, з розроблення фінансового плану та вивільнення працівників загонів охорони морського порту в складі служби морської безпеки Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» без залучення Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту»; визнання незаконним та скасування Наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 11.10.2017 року №298 «Про заходи з удосконалення процесу надання охоронних послуг у 2018 році в ДП «АМПУ»; визнання незаконним та скасування Окремого доручення Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 04.12.2017 року №69 «По забезпеченню виконання заходів, визначених Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 11.10.2017 року №298 «Про заходи з удосконалення процесу надання охоронних послуг у 2018 році в ДП «АМПУ», зобовязання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» приймати рішення з питань, що стосуються змін в організації виробництва і праці, трудових, соціально-економічних прав та інтересів працівників загонів охорони морського порту в складі служби морської безпеки Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» виключно за погодженням з Професійною спілкою робітників морського транспорту «Одеського морського порту».

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1-В.О. з заявою по зазначеній цивільній справі, в якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову у виді заборони Відповідачу, його Одеській філії, їх посадовим особам здійснювати заходи та вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин за ініціативою роботодавця з працівниками загону охорони морського порту Служби морської безпеки Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до вирішення даної справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що позивач своєю заявою просить суд вжити заходи забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню позовних вимог.

Крім того, суд вважає, що вжиття таких заходів як заборона відповідачу, здійснювати заходи та вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин за ініціативою роботодавця з працівниками, по суті повністю позбавляє його реалізовувати свої права, передбачені ст. 40 КЗпП України, що є неприпустимим.

Крім того, судом не встановлено підстав, які б унеможливили б захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог.

Суд роз`яснює позивачу, що незаконне звільнення працівника - самостійна вимога, що розглядається в порядку позовного провадження (у разі його незгоди з таким звільненням).

Таким чином, виходячи зі змісту поданої заяви та доводів наведених на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-153, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1-В.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: Міністерство інфраструктури, про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб при виконанні зобовязань галузевої угоди, колективного договору, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення суддею, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги в порядку встановленому ст. 354 та п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Л.С.Єршова