АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Чернівці

Справа № 724/206/18

Провадження 794/675/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Собчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди,

встановив:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди.

В позові посилався на те, що в його користуванні є сад, який розташований на земельній ділянці, що в селі Ширівці Хотинського району Чернівецької області. Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні позивача на підставі договорів оренди. Поряд із садом розташована земельна ділянка відповідача, на якій останній 15 вересня 2016 року спалював суху траву, внаслідок чого вогонь перекинувся на сад позивача і наніс йому прямі та непрямі збитки.

Вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. Зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. Зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів, якими встановлено, що саме неправомірними протиправиними діями відповідача заподіяно йому шкоду. Судом не враховано ту обставину, що відповідач не заперечує факту спалювання ним сухої трави з порушенням вимог пожежної безпеки, і як наслідок, саме з вини відповідача відбулося поширення вогню на територію саду позивача, яким знищено плодові дерева.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт належності йому плодового саду, а також суд прийшов до висновку, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що пожежа сталася з вини відповідача ОСОБА_2 Суд першої інстанції також прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником фруктових дерев, які розташовані на земельних ділянках в с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області. Користування земельними ділянками розмірами 0,71 га і 0,69 га здійснюється на підставі довіреності від 03 лютого 2006 року виданої позивачу власником земельної ділянки ОСОБА_3 та договору оренди від 01 березня 2006 року (а.с. 4-14).

Згідно акту про пожежу за №52 від 26 вересня 2016 року вбачається, що місцем виникнення пожежі є межа саду, суха трава, плодові дерева. Пожежу виявлено позивачем. В акті також зазначено, що внаслідок пожежі знищено: 69 плодових дерев, суху траву, пошкоджено пожежою 330 метрів загороджувальної сітки. Орієнтовні збитки від пожежі в акті зазначено в розмірі 45 000 гривень, причина пожежі - необережне поводження з вогнем. (а.с. 15-16).

Із висновку Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу ГУНП в Чернівецькій області від 9 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на своїй земельній ділянці, яка межує з садом позивача, спалював суху траву, внаслідок чого вогонь перекинувся на земельну ділянку позивача, на якій засаджені багаторічні насадження фруктових дерев. З приводу відшкодування завданих матеріальних збитків позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.17-19).

В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 від 15 вересня 2016 року з якої вбачається, що останній визнає факт нанесення збитків саду від спалювання ним сухої трави (а.с.20).

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, що пожежа відбулася на земельній ділянці ОСОБА_2. Відповідач не заперечує, що він дійсно спалював суху траву на своїй земельній ділянці, вогонь від якої перекинувся на засаджені багаторічні насадження фруктових дерев, які належать позивачу, внаслідок чого останньому нанесено матеріальні збитки.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порущене (упущена вигода).

Згідно довідки Чернівецької торгово-промислової палати від 01 березня 2017 року №19 визначено вартість 3-5 річних саджанців сливи (119 гривень) та яблунь (165 гривень). Пошкоджених слив 13х119=1 547 гривень, пошкоджених саджанців яблунь 56х165=9 240 гривень. Дослідженням спеціаліста №В-1191 від 17 липня 2017 року визначено вартість збитку від пожежі металевої оцинкованої сітки - 6 348 гривень.

Позивачем надано розрахунок вартості відновлення 69 плодових дерев з інфляційними втратами здійснений, виходячи з вихідних даних робочого проекту закладки і вирощування плодових насаджень саду позивача, що підготовлений Українським державним інститутом проектування садів і виноградників саду, який складає 11 024 гривень 24 коп.

З огляду на наведене слід дійти висновку, що сума завданих пожежою прямих збитків позивача складає 28 159 гривень 24 коп.

Розмір упущеної вигоди, згідно розрахунку, становить 48 000 гривень (а.с.31). Розрахунок здійснений, виходячи з підтверджених вихідних даних щодо площі, кількості пошкоджених плодових дерев, врожайності, строк повного товарного плодоношення.

Вказані обставини, подані вихідні дані і розрахунки відповідачем не спростовані.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, відповідач не спростував тієї обставини, що саме його дії призвели до пожежі, внаслідок якої було знищене належне позивачу майно. А тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих докази того, що пожежа сталася з вини відповідача ОСОБА_2 є помилковим.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 76 159 гривень 24 коп. матеріальної шкоди, яка включає в себе: вартість пошкоджених саджанців слив 13х119=1 547 гривень; вартість пошкоджених саджанців яблунь 56х165=9 240 гривень; вартість збитку металевої оцинкованої сітки - 6 348 гривень; вартість відновлення 69 плодових дерев з інфляційними втратами 11 024 гривень 24 коп.; розмір упущеної вигоди - 48 000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено доказами наявність заподіяння відповідачем моральної шкоди.

Однак, апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Враховуючи обставини справи, та той факт , що позивач втратив частину свого майна, внаслідок чого позбавлений можливості користуватись ним та отримувати корисні властивості з майна; на його відновлення потрібні як певні зусилля так і час, що спричиняє додаткові незручності та створює дискомфорт у його житті; відповідач не вчинив дій щодо відшкодування спричиненої шкоди та не сприяв зменшенню негативних наслідків пожежі, суд ураховуючи принцип розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає до задоволення - 4000 гривень.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 76 159 гривень 24 коп. матеріальної шкоди та 4 000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З квитанції від 02 лютого 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в сумі 970 гривень (а.с. 1).

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (969,09+150/100).

При поданні апеляційної скарги апелянт мав сплатити 1453 гривні 64 копійки.

З квитанції від 22 травня 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 2 425 гривень (а.с.81).

ОСОБА_1 здійснив переплату судового збору в розмірі 971 гривню 36 коп.(2425 - 1453,64).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2004 гривень 08 коп. (1202,45+801,63) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі ніж встановлено законом.

Отже, зайво сплачені грошові кошти в сумі 971гривень 36 коп. можуть бути повернуті за заявою ОСОБА_1

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) 76 159 гривень 24 коп. матеріальної шкоди та 4 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2004 гривні 08 коп. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови - 21 серпня 2018 року.

Головуючий М.І.Кулянда

cудді: О.О.Одинак

Н.Ю.Половінкіна