Справа № 404/1658/18
Номер провадження 2/404/1956/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м.Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участюсекретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2. Кропивницький) в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5(зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_6 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5) про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

В обґрунтування вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 16.08.2003. Відповідачу на праві приватної власності з 2001 року належить квартира АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу, за зареєструвала своє місце проживання за зазначеною адресою, де проживала з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, які також зареєстровані у зазначеній квартирі. У грудні 2017 року через неможливість сумісного проживання шлюбні стосунки припинила та виїхала з дітьми у належну їй на праві приватної власності кімнату у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2, де на даний час проживає з дітьми. Кімната у гуртожитку 17кв.м, замала та не має належних санітарно-житлових умов для проживання малолітніх дітей. В кімнаті постійно прогресує сирість, грибок, пліснява та таргани. Вважає, що вона з дітьми вселилась та зареєстрували своє місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_8 зі згоди власника, як член сімї власника, тому набула права користування житловим приміщенням та на даний час має право там проживати. Відповідачі чинять перешкоди у вселенні її з дітьми у спірну квартиру. Просила зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

Відповідач ОСОБА_5 подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав. Обґрунтував тим, що позивачу з 2013 року на праві приватної власності належить нерухомість у розмірі 17,8 кв.м, розташована АДРЕСА_3, де вона проживає за власним бажанням з грудня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_6 є його бабусею та їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_4.

Він у 2008 році вселив ОСОБА_6 до спірної квартири, а ОСОБА_6 вселила його, позивача та дітей у належну їй квартиру.

У квартирі АДРЕСА_4 він проживає до теперішнього часу, а позивач з дітьми проживала до 30.11.2017.

ОСОБА_6 проживає у належній йому квартирі АДРЕСА_1 до теперішнього часу.

Вважає, що за таких обставин позивач не набула права користування спірною квартирою.

Крім того, посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 придбана згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2001, зареєстрованого на УТБ « Інкопмарк- Контракт», який нотаріально не посвідчений. Зазначене не є беззаперечним фактом набуття права власності ним на зазначену нерухомість.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат ОСОБА_7 суду пояснили, що позивач та відповідач ОСОБА_5 після одруження у 2003 році проживали у ІНФОРМАЦІЯ_8, належній останньому. Зі згоди ОСОБА_5 позивач зареєструвала своє місце проживання за зазначеною адресою. У 2005 році відповідач ОСОБА_6, яка придбала квартиру АДРЕСА_4 запропонувала фактично обмінятися місцем проживання. Згідно цієї усної домовленості позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 вселились у квартиру АДРЕСА_4. Відповідач ОСОБА_6 вселилась у квартиру АДРЕСА_1. Після народження дітей вони фактично проживали з батьками, а місце реєстрації проживання, зі згоди власника житла, була квартира АДРЕСА_1.

В грудні 2017 року позивач викрила ОСОБА_5 у подружній зраді та виїхала разом із дітьми з квартири АДРЕСА_4 у належну їй на праві приватної власності кімнату № 6 в будинку № 16/4 корпус 4 по вул. Володарського в м. Кропивницький. Кімната загальною площею 17,8 кв.м, житловою 16,4 кв.м, та санвузлом 1,4 кв. м. Кімната сира, в ній постійно прогресує грибок та пліснява. Кухня відсутня, їжу доводиться готувати у кімнаті, що призводить до утворення сирості та грибка. Площа кімнати не дозволяє повноцінно розмісити ліжка та приладдя для нормального розвитку та навчання дітей. З метою домовитися щодо проживання позивача з дітьми у спірній квартирі 25.02.2018 мати позивача ОСОБА_8, та мати відповідача ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1. Пізніше туди прийшов відповідач ОСОБА_5 В ході розмови виникли суперечки, які переросли у штовханину. ОСОБА_6 в квартиру вищезазначених осіб не пустила. Зазначає, що відповідач ОСОБА_5 ставився до неї зневажливо, погрожував відвести до її батьків, в разі не погодження з ним, не забезпечував родину матеріально, але витрачав кошти на іншу жінку. Вважає, що саме відповідач створив неможливі умови проживання, що змусило її виїхати разом із дітьми з квартири АДРЕСА_4. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, та його представник адвокат ОСОБА_10 суду показали, що позивач та він після одруження у 2003 році проживали у ІНФОРМАЦІЯ_8. З його згоди позивач зареєструвала своє місце проживання за зазначеною адресою. У 2005 році відповідач ОСОБА_6, яка придбала квартиру АДРЕСА_4 запропонувала фактично обмінятися місцем проживання. Згідно цієї усної домовленості позивач ОСОБА_2 та він вселились у квартиру АДРЕСА_4. Відповідач ОСОБА_6 вселилась у квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що не створював умов, які б примусили позивача виїхати з квартири, в якій проживали сімєю. У грудні 2017 року пішов зранку на роботу, повернувся, а дружини з дітьми вже в квартирі не було. Наголосив на тому, що ОСОБА_2 добровільно покинула місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9, а права користування квартирою № 31 в будинку № 17 по вулиці Василя Нікітіна в м. Кропивницький не набула. Позивач була забезпечена житлом по вулиці Пляжній, де є можливість проживати їй та дітям. Реєстрація місця проживання не породжує право користування житловим приміщенням. Просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні в якості свідка, позов не визнала, суду показала, що позивач та її онук ОСОБА_5 після одруження у 2003 році проживали у ІНФОРМАЦІЯ_8. У 2005 році вона придбала квартиру АДРЕСА_4. Оскільки її квартира більша за площею, запропонувала онуку та позивачу фактично обмінятися місцем проживання. Згідно усної домовленості позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вселились у квартиру АДРЕСА_4, а вона - у квартиру АДРЕСА_1. Не погоджується переїжджати у квартиру, належну їй на праві приватної власності. Вважає, що вимоги позивача не обґрунтовані.

Свідок ОСОБА_9, яка є матірю відповідача ОСОБА_5 та донькою відповідача ОСОБА_6 суду показала, що її син з позивачем після одруження у 2003 році проживали у ІНФОРМАЦІЯ_8, належній останньому. Зі згоди ОСОБА_5 позивач зареєструвала своє місце проживання за зазначеною адресою. У 2005 році відповідач ОСОБА_6, яка придбала квартиру АДРЕСА_4 запропонувала фактично обмінятися місцем проживання. Згідно цієї усної домовленості позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 вселились у квартиру АДРЕСА_4. Відповідач ОСОБА_6 вселилась у квартиру АДРЕСА_1. Після народження дітей вони фактично проживали з батьками, а місце реєстрації проживання, зі згоди власника житла, була квартиру АДРЕСА_1. У відповідача ОСОБА_5 зявилась інша жінка, він не приходив додому, зневажливо ставився до дружини. Оскільки він створив неможливі умови проживання позивач не витримала та разом із дітьми виїхала у належну їй на праві власності кімнату№ 6 в будинку № 16/4 корпус 4 по вул. Володарського в м. Кропивницький. Кімната замала, немає кухні, санітарні умови жахливі, в ній постійно прогресує грибок та пліснява. Кухня відсутня, їжу доводиться готувати у кімнаті, що призводить до утворення сирості та грибка. Площа кімнати не дозволяє повноцінно розмісити ліжка та приладдя для нормального розвитку та навчання дітей. Вона, разом із позивачем та матірю позивача ОСОБА_8, 25.02.2018 приходили до ОСОБА_6квартиру АДРЕСА_1, з метою вирішення питання про вселення позивача та дітей у квартиру. ОСОБА_6 вигнала їх з квартири.

Свідок ОСОБА_8, яка є матірю позивача, суду пояснила, що за взаємною згодою її донька та її чоловік ОСОБА_5 фактично обмінялись житловими приміщеннями з відповідачем ОСОБА_6 Позивач з дітьми зареєстрована у квартирі де на даний час фактично проживає ОСОБА_6 У грудні 2017 донька разом з дітьми виїхала у належну їй на праві власності кімнату № 6 в будинку № 16/4 корпус 4 по вул. Володарського в м. Кропивницький. Кімната замала, немає кухні, санітарні умови жахливі, в ній постійно прогресує грибок та пліснява. Кухня відсутня, їжу доводиться готувати у кімнаті, що призводить до утворення сирості та грибка. Площа кімнати не дозволяє повноцінно розмісити ліжка та приладдя для нормального розвитку та навчання дітей. Зі слів доньки їй відомо, що ОСОБА_5 зрадив її, зневажливо ставився до неї, тому сумісне проживання стало неможливим. Вона, разом із позивачем та матірю відповідача ОСОБА_9, 25.02.2018 приходили до ОСОБА_6квартиру АДРЕСА_1, з метою вирішення питання про вселення позивача з дітьми у квартиру. ОСОБА_6 вигнала їх з квартири.

Заслухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2001 придбав квартиру АДРЕСА_5 зареєстрований УТБ « Інкопмарк-Контракт» та нотаріально не посвідчений (а.с. 34).

ОСОБА_5 наголошує на тому, що зазначене не є беззаперечним фактом набуття права

власності ним на зазначену нерухомість.

Предметом даного спору не є оспорювання чи визнання права власності відповідача на квартиру, тому суд не досліджує зазначене питання, а виходить з того, що відповідач з 2001 року користується зазначеною квартирою, вселив до неї свою дружину, вона з його згоди зареєструвала місце свого проживання у квартирі, в подальшому зареєстрували місце проживання дітей, на даний час в квартирі проживає бабуся відповідача. Крім того, 27.06.2001 ОСОБА_5 видане реєстраційне посвідчення Кіровоградським ООБТІ на зазначену квартиру, яка зареєстрована у реєстровій книзі № 19 за реєстровим № 565. Не оформлення належним чином відповідачем права власності на квартиру не свідчить про відсутністьцього права (а.с. 35).

Згідно відомостей УДМС України у Кіровоградській області ОСОБА_5 зареєстрований за адресою вулиця ОСОБА_11 (Червонозорівська)АДРЕСА_6, в м. Кропивницький з 11.12.2002 (а.с. 19).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 16.08.2003, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 6). Шлюб на час розгляд справи не розірваний.

ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання за адресою вулиця ОСОБА_11 (Червонозорівська)АДРЕСА_6, в м. Кропивницький з 29.08.2003, що підтверджується копією паспорта (а.с. 11).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народились діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 7,8).

Місце проживання дітей зареєстроване за адресою вулиця ОСОБА_11 (Червонозорівська)АДРЕСА_6, в м. Кропивницький з 29.08.2003, що підтверджується довідкою № 875 від 06.03.2018 (а.с. 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2005 ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 36-40) та зареєструвала в ній своє місце проживання з 13.04.2005, що підтверджується відомостями УДМС України у Кіровоградській області (а.с. 18).

Згідно договору дарування від 05.09.2013 ОСОБА_2 є власником кімнати № 6 в будинку № 16/4 корпус 4 по вул. Володарського в м. Кропивницький, загальною площею 17,8 кв.м, житлової площі 16,4 кв.м, санвузол 1,4 кв.м., що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33).

Сторони та свідки в судовому засіданні визнали та підтвердили той факт, що позивач після реєстрації шлюбу проживала з ОСОБА_5, у квартирі АДРЕСА_1. З його згоди зареєструвала місце свого проживання у квартирі, авподальшому, в зазначеній квартирі зареєстрували місце проживання дітей.

Отже, позивач вселилася та проживала у спірній квартирі як член сім'ї власника, за його згодою, будучи однією сім'єю.

З твердженням відповідача про те, що позивач не набула право користування спірною квартирою погодитися не можна з вищевикладених підстав. Більш того, з довідки № 875 від 06.03.2018, виданої КП «ЖЕО №1 КМР» вбачається, що молодший син сторін ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_8. Зазначене свідчить про те, що відповідач у 2017 році визнавав право користування спірною квартирою дітей та позивача.

Відповідач зазначає, що в квартирі вони проживали декілька місяців після одруження, а потім переїхали у квартиру, належну ОСОБА_6

У квартирі АДРЕСА_1 подружжя проживало більше ніж декілька місяців.

Зазначений факт підтверджується матеріалами справи, оскільки сторони одружились у 29.08.2003, а ОСОБА_6 стала власником квартири тільки 28.05.2005, тобто майже через два роки після одруження.

За усною домовленістю, між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 подружжя переїхало та проживало у ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_6 переїхала та проживає по теперішній час у квартиру АДРЕСА_1.

Частиною першої статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У грудні 2017 року позивач виїхала з квартирі АДРЕСА_4 разом із дітьми, у належну їй на праві приватної власності кімнату № 6 в будинку № 16/4 корпус 4 по вул. Володарського в м. Кропивницький.

Кімната загальною площею 17,8 кв.м, житлова площа становить 16,4 кв.м, санвузол 1,4 кв.м.

З пояснень позивача, показів свідків та матеріалів справи встановлено, що кімната не відповідає санітарним і технічним вимогам. Вона замала для проживання матері та двох малолітніх дітей.Відсутня можливість облаштування місць для навчання та нормального розвитку дітей. Крім того, в матеріалах справи міститься копія акту обстеження умов проживання сектора опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету ради міста Кропивницького, який підтверджує зазначені обставини.

Позивач зазначає, що виїхала з дітьми з квартири АДРЕСА_4 із-за подружньої зради чоловіка, зневажливого ставлення до неї та створення відповідачем неможливих умов проживання.

Зазначені пояснення підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_5 вважає, що своєю поведінкою не створював неможливих умов проживання для позивача.

При оцінці доказів, щодо зазначеного факту, суд виходить з того, що позивач, без наявності обєктивних обставин, добровільно не погіршила б свої умови проживання та умови проживання своїх малолітніх дітей. Тому приходить до висновку, що на рішення позивача виїхати з квартири вплинула поведінка відповідача.

За правилами частини четвертої статті 109 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

На момент розгляду справи судом, рішення щодо визнання позивача такою, що втратила право користування квартирою № 31 в будинку № 17 по вулиці Василя Нікітіна в м. Кропивницький не існує.

Тобто, позивач набула право користування спірною квартирою як член сімї власника, не позбавлена його та намагається це право реалізувати, шляхом вселення у квартиру.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не погоджуються на вселення позивача з дітьми у спірну квартиру та чинять перешкоди. Зазначене підтверджується показами свідків, показами ОСОБА_6 та тим, що 25.02.2018 відбувся конфлікт між ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, при якому був присутній ОСОБА_5 (а.с. 41).

Конституцією України проголошується право на житло, ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Діти, які не є власниками майна, що належить на праві власності їх батькам, набувають права користування таким майном в силу прямого припису Закону (ст. ст. 3, 176 СК, ст. 405 ЦК України). При цьому дане право не залежить від фактичного стану сімейних відносин. У ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» прямо вказано, що діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист отже, оскільки позивачу свій час на законних підставах, зі згоди власника, вселилася у спірну квартиру як члени сім'ї власника, зареєструвалася у встановлений законом порядок, в подальшому зареєструвала малолітніх дітей, вони набули право користування житловим приміщенням та мають право на житло.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищевикладене, право на житло позивача та її малолітніх дітей порушено та підлягає захисту, в іншому разі позивач з дітьми буде позбавлена права на житло, яке набули у порядку, встановленому законом.

На підставі ст.ст. 9, 109, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 383, 405 ЦК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_12) в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_6 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5) про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартирою № 31 по вулиці Василя Нікітіна, будинок 17 у м. Кропивницький.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області або через суд першої інстанції.

Повний текст рішення буде складений 20.08.2018.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда