Справа № 337/141/18
Провадження № 2/317/590/2018
13 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді: Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання: Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
05 березня 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області з Хортицького районного суду міста Запоріжжя надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
27 березня 2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № 07Н051-К, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримала від позивача кредит на суму 198019,00 доларів США (далі - Договір).
Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить суд покласти судові витрати в сумі 2295,53 гривень, понесені позивачем, на відповідача ОСОБА_1
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідачем до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків.
В матеріалах справи міститься копія договору кредиту № 07Н051-К від 27 березня 2007 року відповідно до якого ОСОБА_1 отримала від АКБ СР «Укрсоцбанк» (попередник позивача ПАТ «Укрсоцбанк») кредит в іноземній валюті в сумі 198019 (сто дев'яносто вісім тисяч дев'ятнадцять) доларів США зі сплатою 13 % річних на суму залишку заборгованості та згідно з узгодженим сторонами графіком - п. 1.1.1. Договору (а.с. 5-10).
Пунктом 1.1.2. Договору сторонами було встановлено кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту - 26 березня 2017 року.
Таким чином, суд вважає встановленим факт виникнення у відповідача ОСОБА_1 зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк» за вказаним кредитним договором.
Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за кредитним договором в іноземній валюті.
Як визначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Обов'язок відповідача сплачувати проценти за Договором встановлено пунктами 3.3.7. та 3.3.8. цього Договору.
Суд не має підстав не погоджуватись з зазначеним розрахунком, адже його проведено арифметично вірно і він не оспорюється відповідачем. Крім того, розрахунок процентів проведено в межах строку дії договору, що повністю відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених в Постанові Великої Палати по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року.
Саме ця сума підлягає стягненню з урахуванням наведених вище норм права
Стосовно валюти, в якій має бути стягнуто заборгованість ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Статтею 192 ЦК України встановлено, що гривня є законним платіжним засобом на території України, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці - гривні. В той же час, ч. 2 вказаної статті визначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
В пункті 51 зазначеної Постанови Верховний суд дійшов висновку про те, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум (і в національній, і в іноземній валютах), які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який в тій справі виконувався примусово за участі державного виконавця.
Відповідно до п. 30.1 статті 30 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Таким чином, зазначення еквіваленту стягнутої суми в судовому рішенні в національній валюті не буде відповідати вказаним положенням, оскільки буде відображати еквівалент суми боргу не на момент виконання зобов'язання, а на момент ухвалення судового рішення.
Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним стягнути суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 за процентами на користь позивача в валюті зобов'язання - долар США та без зазначення відповідного еквіваленту в гривні.
Судові витрати підлягають покладенню на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 279-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд , -
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Суддя С.В. Яркіна