Справа № 456/4411/18
Провадження № 2/456/1707/2018
РІШЕННЯ

іменем України

27 грудня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння в спільному майні подружжя та на 1/2 частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частину цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідачка по справі її донька. ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув її чоловік та батько відповідачки ОСОБА_3. Її син ОСОБА_4 умисно позбавив життя спадкодавця, за що був засуджений вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.10.2016 за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому відповідно до ст. 1224 ЦК України він не має права на спадкування після смерті свого батька. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в яку увійшла половина житлового будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення сільського господарства. Так як спірний будинок вона з чоловіком будували під час шлюбу, то відповідно до ст. 60 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя. Будівництвом та виготовленням технічної документації займався її чоловік. Будинок був побудований у 2007 році, а господарська будівля у 2008 році. Після його смерті вона не знайшла правовстановлюючих документів на будинок, лише технічну документацію. Відповідачка відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Бораковська О.Я., яка завела спадкову справу та видала їй свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, постановою від 13.10.2018 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей житловий будинок, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечила.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частину цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 01.09.1990 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб 01.09.1990. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 /а.с. 7/.

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 26.09.2007 ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с. 9/.

На підставі рішення виконавчого комітету Нежухівської сільської ради народних депутатів № 187 від 05.12.1991 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку розміром 0,12 га під будівництво індивідуального житлового будинку /а.с. 45/.

Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Стрийської ради народних депутатів № 38 від 23.01.1992 виконкомом Нежухівської сільської Ради народних депутатів ОСОБА_3 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в с.Нежухів на виділеній загальними зборами членів колгоспу земельній ділянці площею 0,12 га /а.с. 10/.

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виданим ФОП ОСОБА_8, загальна площа житлового будинку становить 303,0 кв.м, житлова - 138,2 кв.м, допоміжна - 164,8 кв.м, інвентаризаційна вартість - 1849253 грн. /а.с. 12-18/.

Згідно з технічним висновком про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку АДРЕСА_1, наданим Дрогобицьким відділенням Державного інституту проектування міст «Містопроект», будівельні конструкції обстеженого житлового будинку, веранди, господарської будівлі та вбиральні знаходяться в доброму та задовільному технічному стані, тобто забезпечують відповідну міцність та довговічність їх експлуатації. Житловий будинок розташований на відстані 8,0 м від сусідніх будівель та господарських споруд ІІІ ступеня вогнестійкості, що відповідає вимогам ДБН. Планування житлового будинку відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам. Будівельні роботи виконані якісно. Обстежуваний житловий будинок літ. «А-2», веранда літ. «а1», господарська будівля літ. «Б» та вбиральня «В» по АДРЕСА_1 придатні для надійної експлуатації /а.с. 36-44/

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 07.03.2016 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.08.2017 року, виданим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я., ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,7669 га, що відведена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області /а.с. 65/.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2018, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Бораковська О.Я. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_1 не подано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно /а.с. 56/.

З матеріалів спадкової справи № 08/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, початої 04.04.2016 та закінченої 03.08.2017, встановлено, що ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Син померлого та позивачки ОСОБА_4 відповідно до ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_3, оскільки умисно позбавив його життя, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2017 /а.с. 51-55/.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3, копією рішення виконавчого комітету Нежухівської сільської ради народних депутатів № 187 від 05.12.1991 «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_3 в селі Нежухів», випискою з рішення виконавчого комітету Стрийської ради народних депутатів № 38 від 23.01.1992 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта на забудову ділянки гр. ОСОБА_3.», копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2017, копією спадкової справи № 08/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України№ 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що спірний житловий будинок, який збудований подружжям ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 0,12 га, що була виділена ОСОБА_3 для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Нехухівської сільської ради народних депутатів, є спільною сумісною власністю подружжя, відповідає державним стандартам, будівельним нормам та правилам, придатний для надійної експлуатації, позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала приватному нотаріусу Стрийського районного нотаріального округу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, відповідачка не оспорює її право на спірне будинковолодіння, позовні вимоги визнала, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за останньою права власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину будинковолодіння № АДРЕСА_3 як на частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений судом 04.01.2019.

Суддя Л.В.Гула