ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 cерпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва в складі судді Лозинської М.І. від 16 травня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути з відповідача заборгованості по кредиту станом на 27.09.2011 у розмірі 11 786,04 грн., з яких: 6 875,00 - сума заборгованості за кредитом, 4 911,04 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ПАТ «Дельта Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, проте відповідач умови кредитного договору належним вином не виконував у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа № 760/2657/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5749/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Вказував, що рішення суду ухвалено за неповного дослідження обставин справи, оскільки судом не взято до уваги що п. 2.2 Кредитного договору визначено умови надання кредиту, а саме зазначено, що кредитні кошти видаються за письмовою заявою позичальника шляхом видачі готівкових коштів через касу банку. Вказана письмова заява в матеріалах справи відсутня.

Зазначав, що вирішуючи спір суд не перевірив наявності у позивача права вимоги повернення суми кредиту, не з'ясував належним чином чи був наданий відповідачу кредит за зазначеним договором.

Крім того, під час передачі активів та кредитних зобов'язань, сторони згідно договору від 30.06.2010 узгодили, що факт передачі документів та інформації підтверджується шляхом підписання ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрпромбанк» відповідного акту прийому-передач, однак вказаний документ відсутній в матеріалах справи.

Таким чином матеріалами справи не підтверджено право вимоги позивача по відношенню до відповідача.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2284/ФК-07, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 500,00 грн. з розрахунку 19,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 грудня 2007 року по 12 грудня 2009 року. Кінцевий термін повернення кредиту - 12 грудня 2009 року (а.с. 6-9).

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 15-19).

Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» 27.09.2011 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11 786,04 грн., з яких: 6 875,00 - сума заборгованості за кредитом, 4 911,04 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановивши, що в результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору в останнього виникла заборгованість в розмірі 11 786,04 грн., виходив з їх доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошт (кредит) позичальникові у розмірах а на умовах встановлених договором,а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином в свою чергу ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконував у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На спростування доводів апеляційної скарги щодо неотримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» було надано до відзиву на апеляційну скаргу копію заяви на видачу готівки № 3 (а.с. 174), яка підтверджує факт видачі готівки за кредитним договором № 2284/ФК-07 від 13.12.2007.

Крім того в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2284/ФК-07 від 13.12.2007 станом на 27.09.2011.

В свою чергу, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 не було надано доказів на спростування розрахунку заборгованості ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів переходу до ПАТ «Дельта Банк» права у зобов'язані, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема договором про передачу активів та кредитних зобов'язань від ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» було надано до суду акт приймання-передачі № 1407 від 19.10.2010, за яким ТОВ «Укрпромбанк» передає, а ПАТ «Дельта Банк» приймає кредитний договір № 2284/ФК-07 від 13.12.2007 (а.с. 168).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦКУкраїни заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 17.08.2018.

Суддя-доповідач

Судді