Справа № 673/894/18
Провадження № 2/673/485/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі суду, у відповідності до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказавши, що 16.11.1996 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка, площею 1,62 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкове майно померлої ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_5, проте вона померла 01.09.1997 року, не оформивши своїх спадкових прав. Спадкове майно померлої ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_6, проте вона померла 10.06.2001 року, не оформивши своїх спадкових прав. Позивач є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_6 за законом, проте при зверненні його до нотаріальної контори з

метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через недоведеність факту прийняття спадщини, оскільки спадкоємці не вчинили жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини, передбаченої ЦК УРСР 1961 року відповідно до вимог ст.. 549 ЦК УРСР, а також у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими є державні акти на право приватної власності на землю були видані на імя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 19.08.2002 року, тобто після їх смерті. Враховуючи наведене, позивач просив встановити юридичний факт, прийняття спадщини ОСОБА_6, яка померла 10.6.2001 року після смерті матері ОСОБА_7 (Тодоськи) Павлівни, яка померла 16.11.1996 року та рідної сестри ОСОБА_5, яка померла 01.09.1997 року, а також визнати недійсним вказані державні акти на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після їх смерті, та визнати за позивачем в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розміром 2,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, яке належало ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та перейшло в порядку спадкування ОСОБА_6

В судове засідання представник заявника не з»явився, проте подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності підтримуючи позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, покладаючись при вирішенні справи на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом обєктивно встановлено, що 16.11.1996 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 042318, виданим ОСОБА_3 сільської ради.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно.

Так, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 827850 ОСОБА_7 була власником земельної ділянки, площею 1,62 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із вказаного державного акта також вбачається, що він був виданий на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на

землю за № 300, тобто реєстрація права власності ОСОБА_7 на вказану земельну ділянку була здійснена після її смерті.

В управління спадковим майном після смерті ОСОБА_8 вступила її дочка ОСОБА_5, проте не оформила свої спадкові права померла 01.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №396928, виданим повторно Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

В свою чергу, після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно.

Так, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 827708 ОСОБА_5 була власником земельної ділянки, площею 1,86 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із вказаного державного акта також вбачається, що він був виданий на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 308, тобто реєстрація права власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку була здійснена після її смерті.

Згідно з положеннями статей 22, 23 чинного на час відкриття спадщини Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на земельні ділянки, а також сама видача державних актів відбулися після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що у останніх, як у спадкодавців, право власності на вказані вище вказані земельні ділянки не виникло, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є доведеними та наявні підстави для визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсним.

Встановлено і те, що державні акти на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були видані на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ХМ № 013947 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 463 та на імя ОСОБА_5 були видані на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ХМ № 013947 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 464.

Ці обставини, зокрема, підтверджуються довідками відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області № Д-209,0.0.23-216/137-18 та № Д-210,0.0.23-217/137-18 від 16.02.2018 року, а також копіями записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Деражнянської райдержадміністрації.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай).

Як вбачається із наданих відділом у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області копій державних актів на право колективної власності серії ХМ № 0025, виданого сільськогосподарському підприємству «Нива» с. Майдан-Чернелівецький та Додатку 1 до нього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були включені до списку громадян-членів вказаного сільськогосподарського підприємства під № 470 та №471.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя набули право на земельну частку (пай) як члени СП «Нива» і таке право входило до складу спадкової маси після їх смерті.

Згідно із дослідженого в судовому засіданні заповіту вбачається, що ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповідала своєму внукові ОСОБА_2

Однак, фактично в управління та розпорядження спадковим майном померлої ОСОБА_4 вступила ОСОБА_5, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою виданою виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району №287 від 13.04.2018 року.

Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4П.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В свою чергу,фактично в управління та розпорядження спадковим майном померлої ОСОБА_5 вступила ОСОБА_6, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою виданою виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району №139 від 26.02.2018 року.

Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5М.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Наведене свідчить про те, що спадщину ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_6.

Разом і цим, як зясовано судом, ОСОБА_6 померла 10.06.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №142447, виданим ОСОБА_3 сільською радою Деражнянського району Хмельницької області.

Зокрема, архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 4050/01-18 від 27.12.2017 року підтверджується, що спадкова справа до майна померлої 01.09.1997 року ОСОБА_5 в 1997-2004 роках не заводилась.

Разом з тим, встановлено, що після померлої 10.06.2001 року ОСОБА_6 заведена спадкова справа №144-2002 року від 16.04.2002 року за заявою ОСОБА_2, що підтверджується архівною довідкою виданою Хмельницьким державним нотаріальним архівом №1028 / 01-18 від 21.03.2018 року.

Позивач є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього.

Як вбачається із письмового повідомлення Державного нотаріуса Першої Хмельницької Державної нотаріальної контори № 751/02-14 від 20.04.2018 року, вказаним нотаріусом, на підставі заяви ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, на які видано державні акти на ім»я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та перейшла в порядку спадкування до ОСОБА_6, через недоведеність факту прийняття спадщини, оскільки спадкоємці не вчинили жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини, передбаченої ЦК УРСР 1961 року відповідно до вимог ст.. 549 ЦК УРСР, а також у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки була здійснена після смерті власників.

Із довідок виданих виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Деражнянськонго району Хмельницької області, вбачається, що ОСОБА_7 належить земельна частка (пай), згідно протоколу розподілу земельних часток(паїв) між співвласниками ОСОБА_3 сільської ради земельна ділянка №305, площею 1,62 га, та ОСОБА_5 належить земельна частка (пай), згідно протоколу розподілу земельних часток(паїв) між співвласниками ОСОБА_3 сільської ради земельна ділянка №313, площею 1,86 га, які не входять до відумерлої спадщини.

Через наведену обставину позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених вимог, суд керується пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, згідно з якими положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Таким чином, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася 16.11.1996 року та після смерті ОСОБА_5 відкрилася 01.09.1997 року, цивільні відносини щодо спадкування належного їм майна регулювалися ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 фактично в управління її спадковим майном вступила її дочка ОСОБА_5, проте остання померла, не оформивши своїх спадкових прав.

Той факт, що померла ОСОБА_7 була матірю померлої ОСОБА_5, підтверджується записами про народження.

Суд приймає до уваги, що метою встановлення даного юридичного факту є врегулювання позивачем юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, а також те, що позивач позбавлений можливості встановити такий юридичний факт в позасудовому порядку.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 549 ЦК Української УРСР, ст.ст. 1216-1218 ЦК України, ст.ст. 22, 23 ЗК України в редакції закону від 18 грудня 1990 року, ст.ст. 10, 23, 81, 247, 258, 259, 263-268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6, яка померла 10.6.2001 року після смерті матері ОСОБА_7 (Тодоськи) Павлівни, яка померла 16.11.1996 року та рідної сестри ОСОБА_5, яка померла 01.09.1997 року.

Визнати державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 827850, виданого на імя ОСОБА_7 19.08.2002 року на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 300, недійсним.

Визнати державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 827708, виданого на імя ОСОБА_5 19.08.2002 року на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 308, недійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадкове майно ОСОБА_6, яка померла 10.06.2001 року, яким є право на земельні частки (пай) розміром 2,36 в умовних кадастрових гектарах у землі кожна, які знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ХМ №013946 та ХМ №013947.

Складання повного рішення відкладено на десять днів з дня закінчення розгляду справи, у звязку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач ОСОБА_2, адреса проживання (реєстрації): с. Якушенці Вінницького району Вінницької області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, , адреса: вул. Вишнева, с. Майдан-Чернелівецький, Деражнянський район, Хмельницька область, індекс 32230;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, , адреса: 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1.

Повне рішення виготовлене 23.11.2018 року.

Суддя: ОСОБА_10