Справа № 309/1551/17
Провадження № 2/309/209/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Волощук О.Я.

при секретарі Бринзей Н.М.

за участю представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради про поновлення строку позовної давності, скасування рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради про поновлення строку позовної давності, скасування рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

Позовні вимоги позивачами вмотивовано тим, що відповідно до договору дарування від 28.05.2003 року позивачка ОСОБА_8 подарувала позивачу ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку №56 із належними до нього надвірним будівлями та спорудами по вул. Пилипа Орлика (бувша Патакі) в місті Хуст Закарпатської області. Співвласником іншої 1/2 частини даного житлового будинку є відповідачка ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.1985 року.

Позивач ОСОБА_4, як співвласник 1/2 частини житлового будинку, вирішив приватизувати частину земельної ділянки призначену для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку.

01.12.2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Управління Держгеокадастру у ОСОБА_7 районі Закарпатської області із заявою для отримання інформації про те, чи виготовлявся державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Хуст, вул. Пилипа Орлика (Патакі), 56 Закарпатської області. 12.12.2016 року позивачу ОСОБА_4 надано відповідь про те, що в архіві управління зберігається державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №001471 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5291 від 04.07.2002 року для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області, який виданий ОСОБА_9. Вказаний державний акт про право власності на землю видано на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року відповідно до якого відповідачці ОСОБА_9 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 124 га по вул. Патакі 56 в м. Хуст Закарпатської області для обслуговування житлового будинку і господарських споруд вцілому.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважають, що дане рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради було прийнято з порушенням прав іншого співвласника житлового будинку, на обслуговування якого було передано у власність дану земельну ділянку - позивачки ОСОБА_5, яка на той час та до 28.05.2003 року була власником 1/2 частки житлового будинку в м.Хуст вул. Патакі 56 Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_4 вважає рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року неправомірним та виданий на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на землю неправомірним і думку позивачів мають бути визнані недійсними.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили поновити строк позовної давності для звернення із позовом до суду, скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_9 площею 0,124 га по вул. Патакі, 56 в м. Хуст та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №001471 виданий ОСОБА_9, 04.02.2002 року ОСОБА_7 міською радою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0, 124 га і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №5191.

В судове засідання позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_1 просила поновити строк позовної давності для звернення із позовом до суду, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, подав заперечення на позов. Зазначив про те, що відповідачкою ОСОБА_6 законно набуто право власності на земельну ділянку, яке жодним чином не порушує права та інтереси позивачів. Позивачка ОСОБА_5 не має жодного відношення до земельної ділянки, оскільки на земельній ділянці відповідача відсутні обєкти, власниками яких являється ОСОБА_5, тому вона не може бути позивачем по справі. Відповідачкою ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області оформлено 04.07.2002 року, про що видано державний акт в час коли позивач ОСОБА_4 не був власником 1/2 частини житлового будинку №56 по вул. Патакі в м. Хуст Закарпатської області, тому про оформленні права власності на вказану земельну ділянку його права як власника не порушено, а згідно договору дарування 28.05.2003 року позивачкою ОСОБА_5 подаровано позивачу ОСОБА_4 лише 1/2 частину житлового будинку №56 із належними до нього надвірним будівлями та спорудами по вул. Пилипа Орлика (Патакі) в м. Хуст Закарпатської області. Стороною позивачів не надано жодного доказу, який би вказував на те, що рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам» в частині передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_9 площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області є незаконним. Відповідачка не заперечує щодо забезпечення прав позивача ОСОБА_4 на користування необхідною йому земельною ділянкою для проходу та обслуговування житлового будинку шляхом укладення із позивачем договору безоплатного сервітуту (а.с.44-45).

Представник відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради в судове засідання зявився. До суду подано заяву представника відповідача ОСОБА_10 про розгляд справи у відсутності представника ОСОБА_7 міської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову,

Розгляд справи проведено у відсутності представника відповідача ОСОБА_7 міської ради відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 28.05.2003 року позивачкою ОСОБА_8 подарувано позивачу ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку №56 із належними до нього надвірним будівлями та спорудами по вул. Пилипа Орлика (Патакі) в місті Хуст Закарпатської області (а.с.12-13). Співвласником іншої 1/2 частини даного житлового будинку є відповідачка ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.1985 року (а.с.15-16).

Відповідачкою ОСОБА_6 виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №00147, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5291 від 04.07.2002 року для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області. Вказаний державний акт про право власності на землю видано на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року відповідно до якого відповідачці ОСОБА_9 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 124 га по вул. Патакі 56 в м. Хуст Закарпатської області для обслуговування житлового будинку і господарських споруд вцілому.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом в тому числі визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним. (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 , 2 ст 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей

Як вбачається із матеріалів справи позивачка ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_6 були співвласниками житлового будинку №56 по вул. Патакі в м. Хуст Закарпатської області відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.1985 року (а.с.15-16). Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року відповідачці ОСОБА_6 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 124 га по вул. Патакі 56 в м. Хуст Закарпатської області для обслуговування житлового будинку і господарських споруд вцілому, та в подальшому видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №001471 від 04.07.2002 року для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області.

Судом встановлено ту обставину, що при прийнятті рішення №70 від 27.02.2002 року виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради згода співвласника житлового будинку позивачки ОСОБА_5 відсутня і вона не знала про те, що ОСОБА_6 одноосібно приватизувала земельну ділянку.

Відповідно до п.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як вбачається із матеріалів справи 01.12.2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до управління Держгеокадастру у ОСОБА_7 районі Закарпатської області із заявою для отримання інформації про те, чи виготовлявся державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Хуст, вул. Пилипа Орлика (Патакі), 56 Закарпатської області. 12.12.2016 року йому надано відповідь, що в архіві управління зберігається державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №001471 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5291 від 04.07.2002 року для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,124 га за адресою м.Хуст, вул. Патакі, 56 Закарпатської області, який виданий ОСОБА_9.

ОСОБА_4 є співвласником 1/2 частини житлового будинку в м.Хуст вул.Патакі 56 Закарпатської області є позивач ОСОБА_4, відповідно до договору дарування від 28.05.2003 року, відповідно до якого позивачкою ОСОБА_8 подаровано ОСОБА_4 1/2 частину вказаного житлового будинку із належними до нього надвірним будівлями та спорудами, то після видачі державного акту на право приватної власності на землю порушено його права як власника майна, він не може скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки для обслуговування належної йому частини житлового будинку.

Відповідно до ст. 261 ч. 1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За таких обставин, оцінивши встановлені в судовому засіданні докази, враховуючи те, що заявлені позивачами вимоги не спростовуються матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 порушено строк позовної давності з поважних причини, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути понесені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 258, 263-265, 267 ЦПК України , ст.ст. 16, 256, 377, 378 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 152, 158, 162 Земельного Кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_4, ОСОБА_5 строк позовної давності для звернення до суду.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №70 від 27.02.2002 року в частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_9 площею 0,124 га по вул. Патакі, 56 в м. Хуст та визнати державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №001471 виданий ОСОБА_9 04.02.2002 року ОСОБА_7 міською радою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0, 124 га і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №5191 недійсним.

Солідарно стягнути із ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 640 гривень за сплату судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 жовтня 2018 року.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_11

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_11