Єдиний унікальний номер: 448/107/18
Провадження № 2/448/507/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26.12.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилося спадкове майно - земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1712 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої ОСОБА_3 було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 16.05.1997 року.

Зазначає, що спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, успадкувала його дружина - ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла спадкодавець ОСОБА_4.

До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки № 1714 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої ОСОБА_4 було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 576 від 16.05.1997 року, а також земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3.

Стверджує, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя усім своїм майно розпорядилася та заповіла таке саме позивачу ОСОБА_1 Остання у встановленому законом порядку прийняла вказану спадщину, проте через відсутність правовстановлюючих документів на право на зазначені земельні ділянки позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірні земельні ділянки (земельні частки-паї) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Представник відповідача - Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/930, копії сторінок із спадкової справи №112/08, заведеної після смерті ОСОБА_4 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. №54425251, з якої слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4., в нотаріальній конторі не заводилися. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат"; Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно із ст. 534 ЦК УРСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українина вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить право власності на земельну ділянку (земельну частку-пай)площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1712 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої ОСОБА_3 було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 16.05.1997 року.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

ОСОБА_4 була дружиною померлого ОСОБА_3 та у відповідності до вимог ст.529 ЦК України 1963 року - спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, за № 1711 від 15.11.17 року після смерті ОСОБА_3 в управління його спадковим майном вступила саме ОСОБА_4, яка доглядала житловий будинок, проводила поточні ремонти, обробляла земельну ділянку. Тобто в силу ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, ОСОБА_4 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві.

Як вбачається із повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 11.12.2018р. №01-16/964 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. №54425251, - спадкова справа після смерті ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4., не заводилась.

Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю ОСОБА_3 спірну земельну ділянку (земельну частку-пай) успадкувала саме ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ;Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, строк на прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті, закінчився до 01.01.2004р., то на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1714 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої ОСОБА_4 було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 576 від 16.05.1997 року, а також земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя розпорядилася усім своїм майном, склавши 30.11.2001 року заповіт на ім'я ОСОБА_1, позивача по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р., позивач вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_4, а саме: почала проживати в спірному будинку, робила поточні ремонти та оплачувала послуги за електроенергію та газ, обробляла земельну ділянку, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вчиняла дії, що свідчать про прийняття спадщини. Вказані обставини у відповідності до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню, оскільки вказане рішення суду має преюдиціальний характер при розгляді даної справи

Зазначеним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р., за ОСОБА_1, позивачкою по справі, визнано право власності на будинковолодіння та розташовану біля нього земельну ділянку розміром 0,72 га, що знаходяться в с.Боляновичі Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4

Спірні ж земельні ділянки (земельні частки-паї) не були предметом позову у цивільній справі №2-190 за 2005р., та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на такі позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Інших спадкоємців, яки би належало право на обов'язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_4, та які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, окрім позивача, судом не встановлено.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця ОСОБА_4; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р. за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4; копією відповіді Мостиського державного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за №1142/06-25 від 24.10.2018 року, яким підтверджено наявність актового запису про смерть ОСОБА_3; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за № 1711 від 15.11.2017 року про факт вступу в управляння спадковим майном після смерті ОСОБА_3; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за № 1712 та №1714 від 15.11.2017 року, яким підтверджено факт видачі спадкодавцям Сертифікатів на право на земельну частку (пай); копіями сторінок із спадкової справи №112/08, заведеної після смерті ОСОБА_4; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р., згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилась; копією паспорта ОСОБА_1, позивача по справі; іншими матеріалами справи.

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку в спадщині та які б прийняли таку у встановлені законом строк, - судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входять зазначені земельні ділянки (земельні частки (паї), одну з яких така успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3; право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки було посвідчене Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки (право на земельну частку (пай)) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 200 ч.3, 206 ч.4, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну ділянку площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «ім.Сагайдачного» на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 від 14.04.1997 року, зареєстрованого 16.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №577, а також право на земельну ділянку площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «ім.Сагайдачного» на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 від 14.04.1997 року, зареєстрованого 16.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №576.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, уродженка, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Золотковицька сільська рада Мостиського району Львівської області, місцезнаходження: с.Золотковичі, вул.Миру, 2 Мостиського району Львівської області, .

Третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Львівської області.

Суддя підпис Ю.В.Кічак

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак