АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 794/1618/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Владичана А. І., Лисака І. Н.

секретар Герман Я.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Телешман О. В.),

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали представником позивача ОСОБА_1 подано позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою названого суду від 06 червня 2018 року нову позовну заяву про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Лакустою В. І. після смерті ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2, залишено без руху з підстав незазначення та неподання певних доказів.

У подальшому ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на порушення норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції з посиланням на норми статей 175 - 177 ЦПК України виходив з того, що у новій позовній заяві позивачем не зазначено та до позову не додано докази, які підтверджують ту обставину, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, в тому числі в додатковий строк визначений судом.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд зазначив, що позивачем в установлений строк не виправлено недоліків позовної заяви, не подано до суду нову редакцію позовної заяви, яка відповідала б вимогам статей 175, 177 ЦПК України, з відповідними копіями доданих документів для відповідача.

Проте з таким висновком погодитися неможна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно зі ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Під час перевірки законності ухвали про повернення позовної заяви підлягає також оцінці відповідності нормам цивільного процесуального законодавства й ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України та невиправлення позивачем недоліків позовної заяви є помилковими та суперечать змісту позовної заяви у новій редакції та долученим до неї матеріалам (а.с.14-17).

Єдиною підставою для залишення позовної заяви у новій редакції суд першої інстанції вважав незазначення та недодання до позову доказів на підтвердження того, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, в т.ч. в додатковий строк, визначений судом.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що предметом спору є не прийняття позивачем спадщини, а визнання свідоцтва про право на спадщину, видане відповідачу ОСОБА_2, недійсним.

У позовній заяві, поданій у новій редакції, позивач зазначив, що з 2011 року він відбуває покарання у Сокирянській виправній колонії № 67, у звязку з чим заяви про прийняття спадщини не подав, йому розяснено, що є необхідність у пред'явленні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, позивач визнає, що в установлений строк ним заява про прийняття спадщини не подавалася, а тому вимога про те, щоб він зазначив докази на підтвердження прийняття ним спадщини є безпідставною.

Перевірку обґрунтованості заявлених вимог суд має здійснювати в ході розгляду справи після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Всі питання щодо наявності доказів, їх оцінка, належність і допустимість здійснюється судом за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви ОСОБА_3 є такими, що перешкоджають доступу до суду.

Отже, ухвала Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року про визнання позовної заяви ОСОБА_3 неподаною та її повернення постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, не враховує практики ЄСПЛ, а тому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Дата складення повної постанови - 20 серпня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А. І. Владичан

І. Н. Лисак