Справа № 317/723/18
№/п 2/317/651/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді Ачкасова О.М.
при секретарі Кузіній Л.Х.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами,
У судове засідання позивачка не зявилася, від представника позивачки надійшла до суду заява, у якій вона підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявлявся, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа представник Запорізької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності.
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно копії свідоцтва про смерть від 10.04.2017 року, ОСОБА_3 померла 09 квітня 2017 року.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) Л.М., від 15.06.1957 року, ОСОБА_3 була матір»ю позивачки.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Судом встановлено, що за свого життя, а саме, 03.04.1997 року ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, р. №18, в якому вона зробила заповідальне розпорядження: все належне їй майно вона заповідала позивачці та відповідачу в рівних частках. Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 позивачка та відповідач звернулися до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується наданою суду копією спадкової справи №155/2017 від 27.05.2017 року.
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей ( інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2017 року, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п.3.1. ОСОБА_4 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до рішення №187 від 12.12.2017 року Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області присвоєно житловому будинку, в якому на час смерті була зареєстрована ОСОБА_3, яка померла 09.04.2017 року, поштову адресу: с. Марївка вул. Степова, 10-а Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до даних погосподарської книги Біленьківської (Марївської) сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства за адресою: с. Марївка вул. Степова, 10-а Запорізького району Запорізької області є ОСОБА_3, що підтверджується випискою, виданою Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті матері та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальній конторі через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись керуючись ст.ст. 12,13, 80,81,89, 128,131,223,259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218,1220, 1261,1268, 1270 ЦК України, суд -
Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: с. Марївка вул.
Степова, 10-а Запорізького району Запорізької області, а саме : житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1,В», погрібу під В літ. «пг», вбиральні літ. «Г», душу літ. «Д», погрібу з шийкою літ. «пг1», літньої кухні літ. «Е», паркану №1, воріт №2, колодязю №3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складений 11.10.2018 року.

Суддя: О.М. Ачкасов