справа № 439/751/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 30 квітня 2017 року, приблизно біля 21 години ОСОБА_2 знаходячись на подвірї біля його будинку за адресою м. Броди вул. Головацького 22, під час конфлікту, який виник раптово на грунті неприязних відносин з метою завдання тілесних ушкоджень наніс позивачу один прямий удар правою рукою в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на слизових оболонках верхньої і нижньої губи, двох садин на тлі крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, неповних вивихів 1 - 2 верхніх правих зубів, струсу головного мозку, синця і садна на краю крила здухвинної кістки зліва. У відповідності до висновку № 82/2017 від 2 травня 2017 року проведеної судово - медичної експертизи отриманні позивачем тілесні ушкодження відносяться до

легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України. Вироком Бродівського районного суду Львівської області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Крім того за вироком суду в користь позивача з ОСОБА_2 було стягнено 4988 гривень 72 копійки майнової шкоди, яка була ним затрачена ще до винесення вироку і 3200 гривень моральної шкоди. Однак після винесення вироку суду позивач продовжував лікувати свої зуби, які були пошкодженні внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 і ніс матеріальні витрати. Загальна сума матеріальних збитків, які позивач поніс на відновлення свого здоровя після винесення вироку відповідачу по справі становить 8494 гривень 35 копійок, що складається з витрат на лікування і інших витрат повязаних з лікуванням (харчування, витрати на дорогу, тощо). На даний час матеріальна шкода в добровільному порядку ОСОБА_2 позивачу не відшкодована. Просить стягнути з ОСОБА_2 в матеріальні збитки, які завдані внаслідок кримінального правопорушення уже після винесення вироку суду в сумі 8494 гривні 35 копійок.

6червня 2018 року відкрито провадження у справі.

26.06.2018 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивачем не подано до суду жодного належного та достовірного доказу про понесення матеріальних витрат на лікування. Із посиланням на вимоги ч.1,6 ст.81, ст.76 ЦПК України зазначає, на підтвердження своїх вимог позивач надав копії: медичної карти стоматологічного хворого (без номера та дати заведення) у ПП «Авторська стоматологія Маряни Мельничук», виписки з медичної картки пацієнта ОСОБА_1 від 14.08.2017 р. ПП «Авторська стоматологія Маряни Мельничук», проїзних документів по маршруту Броди-Львів від 07.08.2017, 09.08.2017, 14.08.2017, Львів-Броди від 14.08.2017, Підзамче-Броди від 07.08.2017, 09.08.2017, рахунок на оплату за крем суп грибний від 14.08.2017, сліпів від 07.08.2017 р. на суму 1700,00 грн., від 07.08.2017 р. на суму 76,75 грн., від 09.08.2017р.на суму 3900,00 грн., від 14.08.2017 р. на суму 2600,00 грн. Проте зазначає, що при здійсненні розрахунків у безготівковій формі із застосуванням платіжних карток (з використанням платіжного терміналу, поєднаного з РРО) субєкт господарювання повинен проводити розрахункові операції через належним чином зареєстрований РРО із роздрукуванням відповідних розрахункових документів. При цьому сліп у розумінні Закону не є розрахунковим документом. Однак, позивачем фіскального касового чеку (чеків), який би свідчив оплату послуг Приватного підприємства «Авторська стоматологія Маряни Мельничук» та понесення ним матеріальних витрат суду не надано. Крім цього, позивачем не надано суду жодного доказу про належність йому платіжних банківських карток із яких проводилось перерахування коштів, оскільки інформація, яка міститься у долучених до позовної заяви копіях сліпів жодним чином не ідентифікує власника платіжної картки. Окрім цього, у долучених до позовної заяви копіях сліпів відсутня будь - яка інформація про призначення платежів. Також подана Позивачем до суду виписка з медичної картки пацієнта ОСОБА_4 не відповідає встановленим законодавством вимогам, не містить даних, які б дали можливість ідентифікувати пацієнта (повне прізвище, імя та по батькові, дату народження, місце проживання), період лікування, даних про проведенні діагностичні дослідження та проведене лікування, а також не містить дати. Додана Позивачем до позовної заяви копія Медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 також не містить обовязкових, визначених Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 043/о Медична карта стоматологічного хворого, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012 року № 110 даних, зокрема інформація щодо лікаря, який проводив лікування та медичні маніпуляції. Крім цього, згідно до вироку Бродівського районного суду від 27.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у спричиненні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у вигляді неповних підвивихів 1, 2 верхніх правих зубів, а тому не надано жодного доказу, що лікування 11 та 12 зубів є у причинному звязку із спричиненими тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_2

Сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подали, у звязку з чим згідно з ч.5 ст.279 ЦПК справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та за наявності достатніх підстав, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб у порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Частиною 1 вищезазначеної статті встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що вироком Бродівського районного суду Львівської області від 27.07.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. (а.с.5-7).

Так, вироком суду встановлено, що 30 квітня 2017 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_2, знаходячись на подвір'ї біля будинку гр. ОСОБА_1 за адресою: м. Броди, вул.. Головацького, 22, під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_1, з метою завдання тілесних ушкоджень, умисно наніс один прямий удар правою рукою в обличчя останньому внаслідок чого завдав ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на слизових оболонках верхньої і нижньої губ, двох саден на тлі крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, неповних вивихів 1 -2-го верхніх правих зубів, струсу головного мозку, синця і садна по краю крила здухвинної кістки зліва, що згідно висновку судово-медичного експерта №82 від 02 травня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Згідно вироку суду в користь позивача з ОСОБА_2, було стягнено 4988 гривень 72 копійки майнової шкоди за лікування 1 та 2 верхніх правих зубів і 3200 гривень моральної шкоди.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті77 та78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

За принциповими положеннями ст. ст.12,13 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано виписку з медичної картки пацієнта ОСОБА_1 від 14.08.2017, з якої слідує, що проведено лікування 11 та 12 зубів (а.с.10), що підтверджено і фотокопією медичної картки стоматологічного хворого ПП «Авторська стоматологія Маряни Мельничук» (а.с.12-14).

Факт понесення ОСОБА_1 матеріальних витрат під час лікування 11 та 12 зубів позивач підтвердив платіжними документами, проїзними документами, чеками тощо (а.с.15-17).

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Позивачем не надано суду жодного доказу про те, що лікування 11 та 12 зубів є у причинному звязку із спричиненням йому відповідачем ОСОБА_2 тілесних ушкодженнь.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що він поніс матеріальних витрат на лікування внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення у звязку з чим йому слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13,81,89,141, 258-259, 263-265,279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено - 20.08.2018 року.

20 серпня 2018 року

Суддя: ОСОБА_5