Справа № 296/7120/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"30" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» у липні 2018 року звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 35035 грн. 12 коп., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10 серпня 2018 року відкрито скорочене провадження у справі.

В обгрунтування позову представник позивача зазначає, що 15.10.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умов договору належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 25.06.2018 утворилася заборгованість в сумі 35035 грн. 12 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Одночасно з позовом представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 2,3).

Зважаючи на положення ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити вказане клопотання та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, до суду не з"явився.

У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від

позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Судом встановлено, що 05.03.2013 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», що підтверджено підписаною відповідачем ОСОБА_1 анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку" (а.с. 7).

Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотка ми за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором про надання банківських послуг.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов"язався у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором про надання банківських послуг більш ніж на 30 днів , позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

ПАТ «КБ ПриватБанк» свої зобовязання за договором від 15.10.2013 виконало в повному обсязі , а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашав в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25.06.2018 становить 35035,12 грн. з яких: 13 213,84 грн. тіло кредиту; 4976,26 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 14700,49 грн. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1644,53 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 14700,49 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1644,53 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів.

Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових

зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 20334,63 грн., яка складається з: 13 213,84 грн. тіло кредиту; 4976,26 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1644,53 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно, вимога про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 14 700,49 грн. не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1022, 67 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.10.2013 в сумі 20 334 (двадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1022,67грн.

В решті позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Позивач: ПАТ КБ «Приватбанк», , р/р 3111, МФО 305299, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, адреса реєстрації та проживання: 10001, АДРЕСА_1.

Cуддя Р. А. Галасюк