Справа № 128/3141/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

секретаря судового засідання Жигарової Д.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Первинно ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Стрижавської селищної ради, Вінницького району, Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування.

В подальшому, позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме звернулася до суду з заявою до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_1 вказує на те, що 18 липня 2014 року ОСОБА_5 було укладено заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і, що буде належати їй на момент смерті, заповіла ОСОБА_1, тобто їй, позивачці по справі.

Спадкове майно ОСОБА_5 складалося з 1/4 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за вул. АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла.

Позивач зазначає в своїй заяві, що вона, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ГТУЮ у Вінницькій області Нідзельською І.Є. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_6, у зв'язку з відсутністю у спадкоємиці ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на таку частку будинку, а також не визначена частка спадкодавця у спадковому майні.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: вул. АДРЕСА_2, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, становила - 1/4. Також, просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: вул. АДРЕСА_2, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область.

Представник позивача - ОСОБА_7 через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій позовні вимоги своєї довірительки ОСОБА_1 підтримала повністю, просила їх задовільнити, крім того просила розглядати справу без участі позивача та її представника.

Представник відповідача - Стрижавської селищної ради, Вінницького району Вінницької області Пивоварова Ю.С. в судове зсідання не з'явилася, однак, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог, заявлених ОСОБА_1, при цьому просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення зв'язку.

За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом є встановленим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Медвідка Вінницького району, Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2017 року ( а.с10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно- 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по вул. АДРЕСА_2, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область.Відповідно до заповіту, вчиненого ОСОБА_5 та посвідченого секретарем Лаврівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області 18.07.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядженні: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і, що буде належати їй на момент смерті, заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8).

Відповідно до вимог ст. 1268, ст.1269 ЦК України, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1, як спадкоємиця за заповітом, шляхом подання в установлений законом строк до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, про що 10.11.2017 року за № 581/02-31 приватним нотаріусом Вінницької районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії де зазначено, що у спадкоємиці ОСОБА_1 відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавці ОСОБА_5 на частку житлового будинку під АДРЕСА_7 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області. Окрім того, в оформленні права на спадщину ОСОБА_1 відмовлено ще і з тих підстав, що частка померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на будинковолодіння не була визначена ( а.с.12).

Як убачається з довідки, виданої приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. № 332/02-14 від 10.11.2017 року, вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 86/2017, яка заведена у даного приватного нотаріуса - ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 ( а.с.13) .

Крім того, Стрижавська селищна рада Вінницького району, Вінницької області за № 1863 від 27.12.2017 року повідомляє, що у виконавчому комітеті не ведеться погосподарський облік з 1985 року по теперішній час, тому відсутня будь- яка інформація про наявність інших спадкоємців першого ступеня споріднення, чи осіб, які мають право на обов'язкову частку спадщини, після смерті ОСОБА_5 ( а.с.41) .

Також, Стрижавська селищна рада Вінницького району, Вінницької області за № 1864 від 27.12.2017 року повідомляє, що будинковолодіння ОСОБА_5 в смт. Стрижавка Вінницького району, Вінницької області згідно записів погосподарського обліку станом на 1984 рік рахувалося робочим двором ( а.с.42).

Копією погосподарської книги за адресою смт.Стрижавка Вінницького району, Вінницької області за 1983-1985 р.р. також підтверджує факт того, що саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована в даному будинку, який відносився до категорії робочого двору (а.с. 44).

Відповідно до технічного паспорта на будинок та відповіді з БТІ слідує, що померла була співвласником будинку АДРЕСА_7 в смт.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області. Зазначено, що власником 1/4 зазначеного будинку є ОСОБА_9, а ще троє осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є як користувачі, але правовстановлюючі документи на будинок у даних осіб відсутні ( а.с.14-17) .

Той факт, що ОСОБА_5 дійсно проживала за вищевказаною адресою, володіла та користувалась як власник даною часткою будинку з належними господарськими будівлями до нього, підтверджується актом, складеного комісією Стрижавської селищної №779 від 25 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 дійсно проживала АДРЕСА_8 орієнтовно з 1983-1985 року ( а.с. 70).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", правовласності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За умовами ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1ст.368 ЦК України).

За умовами ч.2ст.372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/4".

Наведені норми чинного законодавства, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, та відповідні вимоги, дозволяють прийти до висновку, що визначення частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно повинно здійснюватися судом в інтересах спадкоємців цієї померлої особи.

Отже, суд приходить до висновку, що частка померлої ОСОБА_5 становила 1/4 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_9 в смт.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області.

Відповідно до цього, частка померлої ОСОБА_5 становить 1/4 частина житловий будинок АДРЕСА_9 в смт.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Таким чином, судом встановлено, що до спадкової маси входить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_9 в смт.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області та єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1, яка спадщину прийняла в установлений законом строк, що підтверджується листом приватного нотаріуса.

Враховуючи викладене зважаючи, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, про що свідчать матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Питання про стягнення з відповідачів на свою користь понесених судових витрат позивачем перед судом не ставилось, в зв'язку з чим суд вважає необхідним всі понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 355, 372, 1216, 1218, 1223, 1267, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: вул. АДРЕСА_2, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, становила - 1/4.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: вул. АДРЕСА_2, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область.

Судові витрати по справі - залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.А. Ганкіна