Справа № 529/733/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Скрипник Р. А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що ОСОБА_3, 08. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний недієздатним, ОСОБА_4, 15. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 18. 07. ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми покійного сина позивачки ОСОБА_6, який помер 31. 12. 2017 року, та для позивачки є внуками. Так, до смерті сина позивачка разом з її чоловіком багато часу проводили з онуками, дуже часто відвідували їх, брали до себе додому на декілька днів. Позивачка постійно доглядала за внуками навіть після смерті її сина, майже кожного дня приїздила за місцем їх проживання, готувала їм їжу, прала одяг, виконувала іншу хатню роботу. Але, через декілька днів після смерті сина, відповідачка, забравши дітей виїхала з Диканського району та постійно відмовляє позивачці і її чоловікові спілкуватися з онуками. На неодноразові звернення з проханням хоча б побачитися з онуками позивачка отримує постійні образи з боку відповідачки та відмовою у побаченні з дітьми. У зв'язку з цим позивач звернулася із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуками.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, а до суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та просила його задовольнити, з підстав викладених нею у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 повторно у відкрите судове засідання не з'явилася хоча відповідно до чинного законодавства була повідомлена про час і місце розгляду справи. Крім того до суду будь-яких заяв та клопотань приводу відкладення розгляду справи не надала, тому розгляд справи був проведений у її відсутність на підставі наявних у справі доказів, як це вимагає ст. 223 ЦПК України. В поданій до суду письмовій заяві відповідач стверджує, що побачення позивачки та її чоловіка з онуками буде стресом для останніх, а тому вважає що задоволення позовних вимог позивача по справі є недоцільним.

Третя особа представник служби у справах дітей Диканської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засідання також не з'явилася, а до суду подала письмову заяву в якій просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, а розгляд справи проводити в її відсутність. При цьому суду був наданий Висновок Служби у справах дітей Диканської РДА, з якого слідує, що оскільки відповідачка ОСОБА_2 не довела, що зустрічі її дітей з ОСОБА_1В та ОСОБА_7 негативно впиватимуть на дітей, служба вбачає, що немає перешкод для побачень баби і діда з онуками.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши письмові пояснення сторін та дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як було встановлено у судовому засіданні, що під час спільного проживання ОСОБА_6, який є сином позивачки, та відповідачки ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти ОСОБА_3 08. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 15. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 18. 07. ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу у 2017 році між відповідачкою та сином позивача ОСОБА_1, відповідачка виїхала з житлового будинку сина позивача.

Потім, було встановлено, що після смерті сина позивачки ОСОБА_6, який помер 31. 12. 2017 року відповідачка ОСОБА_2 забравши дітей виїхала з Диканського району.

Відповідно до протокольного рішення № 8 від 02. 08. 2018 року винесеного Диканською РДА вбачається, що відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини на якій вирішувався спір між сторонами щодо участі баби та діда у вихованні онуків, визначення способів спілкування з ними. І було рекомендовано відповідачці не чинити перешкоди у спілкуванні позивачки та ОСОБА_7 з їхніми онуками. Та було визначено дні зустрічі позивачки з дітьми.

Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України Про охорону дитинства батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд вважає, що відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивач, яка є бабою дітей або ж чоловік позивачки, який є дідом дітей, несуть загрозу та їх подальше спілкування з дітьми суперечило б інтересам дітей.

Також, відповідачем не надано доказів, що позивачкою або ж її чоловіком застосовувалось фізичне або психічне насильство, недопустимі методи виховання відносно дітей.

В суді беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічі та вихованню дітей, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивачки від спілкування з онуками.

Згідно ч. 2 ст. 1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб;утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї;побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки;забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ст..7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію та характеризуються за місцем проживання позитивно. Помешкання в якому вона проживає, знаходяться в належному санітарно-гігієнічному стані, обладнане та придатне для перебування в ньому дітей.

З пояснень позивачки та матеріалів справи встановлено, що вона та її чоловік прагнуть приймати участь у вихованні онуків та створювати для них необхідні умови щодо розвитку їх здібностей, підтримання нормального здоров'я та відпочинку.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що доводи та порядок зустрічі позивачки та її чоловіка з онуками, які остання просить встановити у поданому позові не суперечить інтересам дітей виходячи з їх віку, психічного та фізичного розвитку, ступеню прихильності дітей до позивачки та її чоловіка, як діда та баби.

Враховуючи та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме необхідно зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 В у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та встановити час для спілкування з дітьми кожну неділю з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері ОСОБА_2, під час літніх канікул 15 днів безперервного проведення часу з позивачкою.

Крім цього, суд вважає за потрібне встановити час для спілкування з дітьми під час літніх канікул саме 15 днів, але по домовленості з ОСОБА_2 щодо періоду такого відпочинку, попередньо погодивши з нею такий відпочинок

Керуючись ст. ст. 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 7, 8, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги служба у справах дітей Диканської районної державної адміністрації, яка знаходиться в смт. Диканька, вул. Незалежності, 66, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод бабі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, 15. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 18. 07. ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити бабі ОСОБА_1 для зустрічей із онуками ОСОБА_3, 08. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 15. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 18. 07. ІНФОРМАЦІЯ_3, наступний графік:

- щотижня, кожної неділі з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання ОСОБА_1;

- щорічно на 15 днів безперервно у літній період.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий: