ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1185/18 Справа № 201/3238/17 Головуючий у першій інстанції: - Антонюк О.А. Суддя-доповідач: - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року під 9% річних та позивачем внесені грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі на загальну суму 1624,00 дол. США та потім було довнесено 2854,16 дол. США спочатку на 6 місяців і потім продовжено ще на 6 місяців до 03 лютого 2015 року включно. Вказаний договір містить вимоги про автоматичну пролонгацію їх дії на тих же самих умовах, якщо на час пролонгації для даного типу договорів не буде встановлена інша процентна ставка, про що банк зобов'язаний письмово повідомити свого клієнта. Строк повернення банківського вкладу, відповідно до умов укладеного договору, вже давно настав, однак ПАТ КБ «Приватбанк» не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення належних позивачу коштів разом із нарахованими відсотками згідно умов договору. Позивач неодноразово зверталась до банку з проханням повернути кошти, за вкладом, але відповідач фактично відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань, безпідставно посилаючись на неіснуючі обставини, що нібито унеможливлюють повернення позивачу суми вкладів, разом із нарахованими відсотками. Тому позивач просила стягнути на свою користь з відповідача за договором № SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року суму банківського вкладу в розмірі 4478,16 доларів дол., відсотки за вкладом за період з 03.02.2014 року по час звернення із заявою про відмову від автоматичного продовження владу на новий термін в сумі 1227,79 дол. США та 3% річних у розмірі 48,88 дол. США, а всього 5754,83 дол. США, що за курсом НБУ, станом на 27.02.2017 року, еквівалентно 155245,17 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 суми банківського вкладу разом з нарахованими відсотками, а саме за договором №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року в розмірі 5754,83 дол. США (4478,16 дол. США - вклад, 1227,79 дол. США - відсотки, 48,88 дол. США - 3% річних); стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 понесені витрати на судовий збір в сумі 1552,45 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичних обставин справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 03 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено депозитний договір - вклад "Стандарт" №SAMDNWFD800, за умовами якого позивач передає відповідачу грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі (особовий рахунок НОМЕР_2) з нарахуванням відсотків на суму вкладу в розмірі 9% річних строком по 03.08.2014 року включно (а.с. 9, 155).

Відповідно до пункту 1 вказаного вище договору, вкладник може поповнювати свій вклад. Загальна сума поповнення протягом кожного календарного місяці не повинна перевищувати суму, що встановлена банком.

Пунктом 7 договору передбачено, що якщо по закінченню 6 місяців вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк.

У пункті 10 договору зазначено про можливість його дострокового розірвання, за умови попередження один одного за два банківські дні до дати розірвання договору.

Згідно п. 12 договору, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не спливли, поверненню підлягає сума вкладу. За неповні шість місяців проценти виплачуються за ставною вкладу «до витребування» за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Пунктом 15 договору №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 рокупередбачено, зокрема, що якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний у розділі «Дані по вкладу». Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

Також, у пункті 18 договору вкладу визначено, що договір оформлюється у двох екземплярах. Один екземпляр договору видається клієнту, а інший зберігається у банку. При укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворюється відбиток печатки банку технічними печатними приладами.

На виконання умов зазначеного вище договору вкладу ОСОБА_3 внесла на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 суму в розмірі 2854,16 дол. США, що підтверджується оригіналом квитанції №SIZNOOOSHH від 10.02.2014 року (а.с. 10, 154).

Також встановлено, що позивач звернулась 15.11.2016 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою за вх. №503669 про розірвання договору вкладу №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року та закриття рахунку (а.с. 12).

Позивач також 15.11.2016 року звернулась до відповідача з письмовою заявою про відмову від автоматичного продовження (пролонгації) вкладу на новий термін за договором №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року (а.с. 12 зворот).

Листом №20.1.0.0.0/7-20161115/1891 від 01.12.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивачу, зокрема, що згідно програмних комплексів банку інформацію по договору №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року не знайдено (а.с. 13).

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За змістом положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Також, пункт 10.1 вказаної вище Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладання договору банківського вкладу від №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 до позовної заяви додано копію такого договору (а. с. 9), складеного у простій письмовій формі, підписаного від імені банку повноважною особою та клієнтом. Договір містить усі умови, необхідні для договору даного виду, а саме розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору. Крім того, на підтвердження укладення договору позивачем надано копію квитанції про відповідну банківську операцію на загальну суму 2854,16 дол. США (а. с. 10), а також надано копію письмової вимоги до відповідача про виконання умов договору шляхом виплати вкладу і процентів (а. с. 12). Вказана квитанція містить найменування банку; дату здійснення касової операції; відомості про платника; призначення платежу; підписи працівників банку та платника, і свідчить про внесення коштів за договором №SAMDNWFD800 на відповідний рахунок НОМЕР_2.

Суду апеляційної інстанції надано оригінали договору банківського вкладу та квитанції, які були оглянуті в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи (а.с. 154, 155).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши факт укладення між сторонами договору вкладу №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року, доведеність перерахування на рахунок НОМЕР_2, відкритий у ПАТ КБ "ПриватБанк" за умовами вказаного договору суми в розмірі 2854,16 дол. США, відсутність доказів виконання відповідачем цього зобов'язання; встановивши факт звернення позивача 15.11.2016 року із заявами до банку про розірвання договору банківського вкладу та про відмову від пролонгації договору вкладу на новий термін (а.с. 12), - колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 суми вкладу в розмірі 2854,16 дол. США, відсотків по вкладу в сумі 643,94 дол. США (за період з 04.02.2014 року по 07.08.2016 року виходячи із ставки 9% річних, згідно умов договору, що складає 636,20 дол. США; за період з 08.08.2016 року по 15.11.2016 року виходячи із ставки 1% річних, що встановлена відповідачем для вкладів «до витребування», відповідно до п. 12 вищевказаного договору вкладу та складає 7,74 дол. США), а також суми 3% річних за період з 16.11.2016 року по 27.02.2016 року, згідно змісту позовних вимог, в розмірі 663,19 грн. (24,16 дол. США х 27,45 за курсом НБУ станом на 28.12.2018 року).

Будь-яких доказів ПАТ КБ "ПриватБанк" на спростування підстав і обґрунтованості позову у вказаній вище частині не надано.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України (частина перша статті 33 зазначеного Закону).

Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим не мав правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв'язку з чим банк фактично не мав доступу до свого майна на окупованій території та договорів на цій території, що унеможливило виконання договору, не може бути взято до уваги, оскільки договір банківського вкладу був укладений не з філією Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою і повинно відповідати за своїми зобов'язаннями відповідно до чинного законодавства України.

Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058,1075 ЦК України зобов'язання за договором має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

В зв'язку з тим, що зобов'язання відповідача стосовно позивача стосується виплати грошових коштів, порушення строків його виконання є простроченням грошового зобов'язання, тобто має юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на які поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Враховуючи, що сума вкладу та відсотків на нього позивачу повернута не була, колегія приходить до висновку про порушення відповідачем грошового зобов'язання, що є підставою для застосування частини другої ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача суми трьох відсотків річних від простроченої суми, розмір яких наведено вище.

Більше того, згідно змісту апеляційної скарги, ПАТ КБ "ПриватБанк" на заперечує факт укладення з позивачем договору вкладу №SAMDNWFD800 від 03 лютого 2014 року, а лише посилається на неможливість задоволення вимог позивача через призупинення обслуговування клієнтів та роботи відділень банку на території АК Крим, у зв'язку з невизначеністю статусу території Кримського півострова та її правового статусу. Однак ці обставини не звільняють сторону договору банківського вкладу від зобов'язань за таким договором.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 753/17096/15-ц, провадження №61-4329св18.

В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів внесення на рахунок за договором вкладу грошових коштів в сумі 1624,00 дол. США. Суду апеляційної інстанції відповідні докази також не представлені, клопотань про витребування доказів не заявлено, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору як споживача послуг, позовні вимоги задоволено частково; приймаючи до уваги ставки судового збору, які діяли на момент подачі позовної заяви, з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 956,64 грн., який підлягав сплаті при подачі позовної заяви.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за договором вклад "Стандарт" №SAMDNWFD800 від 03.02.2014 року грошові кошти в розмірі 3522 (три тисячі п'ятсот двадцять два) дол. США 26 центів, що складається із суми вкладу в розмірі 2854,16 дол. США, відсотків по вкладу в сумі 643,94 дол. США, суми 3% річних в розмірі 24,16 дол. США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () в дохід держави судовий збір в сумі 956 (дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді