КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1026/18
Номер провадження2/319/395/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року смт. Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Хамзіна Т.Р.,

за участі секретаря Фінько Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу, з відповідачем проживають окремо. На даний час подружні стосунки припинені. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказала, що понад три роки дитина проживає з нею і знаходиться повністю на її утриманні. З того часу між сторонами втрачено будь-які звязки та припинено відносини. З моменту фактичного припинення відносин відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не підтримує з ним звязку та взагалі не цікавиться життям сина. У звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 08 годину 30 хвилин 10 жовтня 2018 року.

У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань суду не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

06 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом І-НО №361654, виданим Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області 06 листопада 2014 року. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_2.

Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджуються свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №277646, виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області 29 травня 2015 року.

Згідно з довідкою про склад сімї, зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач вказала, що дитина проживає і в подальшому буде проживати разом із нею, відповідач на час фактичного припинення шлюбних відносин був офіційно працевлаштований, проте позивач наразі нічого невідомо про його місце роботи.

На утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, недієздатних осіб не має, стягнення за виконавчими документами не здійснюється. Він є працездатним, дієздатним, фізичних та психічних вад не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина і виплачується щомісячно.

Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 вказаної норми встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи визначене законом мінімального розміру аліментів на дитину, суд не вважає за доцільне дублювати це положення в резолютивній частині рішення.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також обовязок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобовязань не має, проти задоволення позову не заперечував, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 180 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини із всіх видів доходу платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 серпня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 (сімсот чотири 0-80) гривень (стягувач Державна судова адміністрація України; 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795; отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Суддя: Т. Р. Хамзін