Справа № 454/3112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 грудня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про втрата права на житло.,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі ОСОБА_1 , з наступних підстав:

Позивачу, ОСОБА_1 , на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5577013 від 25.11 .2004 р., виданого Комунальним підприємством «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни ОСОБА_1 , власник, зареєстрований у 2004 р., ОСОБА_2 , дочка, зареєстрована 2007 р., ОСОБА_3 , внучка, зареєстрована у 2007 р.

Однак, Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі, понад три роки, а інформація, яка йому відома, це те, що - з 2015 р. вони проживають у Італії, де зареєстровані та отримали пермесу (вид на проживання). Дочка позивача та внучка не заперечують проти зняття їх з місця реєстрації, проте приїхати в Україну і самим знятися з місця реєстрації не мають можливості.

Дочка та внучка проживають у Італії, там працюють і не мають наміру повертатися в Україну.

Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальних платежів, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_4 відповідачам не чинить.

Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понад три роки свідчить Акт про фактичне місце не прожинання від 01.10.2018 р., виданий Сокальською міською радою Львівської області.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту моїх порушених прав.

Враховуючи вищенаведене. вважаю, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад трьох років відсутністю за місцем реєстрації, крім того Відповідачі, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому позивач ОСОБА_1 , як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки Відповідачі створюють ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, хоча належним чином повідомлялася про місце та час судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не поступало.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною другою п.15 пленуму Верховного Суду Українивід 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, щост.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`їнаймача (власника) приміщення, або ж для відмовиїй у цьому.

Таким чином, гарантуючи захист власності, закон надає власнику законодавчу можливість вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Так у ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з

особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 являється власником 1/1 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту про фактичне місце проживання вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають у будинку позивача, таким чином суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі ОСОБА_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук