Справа № 152/1445/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 грудня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Одудовського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_4.

Позивач є спадкоємцем в порядку спадкування за законом. Іншими спадкоємцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, одна спадщину вони не прийняли та на неї не претендують, про що подали до суду відповідні заяви.

Під час оформлення спадщини, з'ясувалось, що позивач пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, у зв'язку із чим нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії.

Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач вважала, що спадщину буде приймати її матір.

Просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 пропущений ним з поважних причин та визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 47).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте від представника Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Войчишена В.І. до суду надійшла заява про визнання позову (а.с. 43).

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з?явились, одна подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 49, 50).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно довідки виконавчого комітету Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1306 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини зі спадкодавцем проживала дружина - ОСОБА_2. Спадкоємцями за законом є: дружина - ОСОБА_2, донька - ОСОБА_1, донька - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилась (а.с. 56, 57).

Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. від 03 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 6).

Судом установлено, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з поважних причин, оскільки вона вважала, що спадщину після смерті батька буде приймати її матір.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, з огляду на це, на переконання суду, ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81,89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з поважних причин.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський