Справа № 727/7282/15-ц
Провадження № 2/727/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого - судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін:

- представників позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

- представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області, Інспекція Державного архітектурно - будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні (мирному володінні) власністю, шляхом знесення самочинного будівництва, мотивуючи тим, що згідно договору дарування серії ВВК №738329, зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_11 в реєстрі за №2310 від 20.08.2004 року, їй, ОСОБА_8 належить 35/300 будинку №2 по вул. Й.Главки в м. Чернівці.

Обгрунтовують заявлені вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого першою Чернівецькою нотаріальною конторою 26.10.1984 року, зареєстрованого за №1-1056, ОСОБА_7 на праві власності належить 35/300 частин будинку №2 по вул. Й.Главки в м. Чернівці; згідно ж договору дарування від 19.11.1966 року, виданого першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою (реєстр. №1-1014) та свідоцтва про право на спадщину від 26.07.1967 року (реєстр. №1-682) і відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1984 року виданого тією ж державною нотаріальною конторою (реєстр. №1-1056), ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_12) Е.М., належить 140/300 частин будинку №2 по вул. Й.Главки в м. Чернівці. Вказують, що згідно витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно (за №4531790), співвласником спірного будинку являється відповідач ОСОБА_9, якій належить 35/300 ідеальних часток. Мотивують вимоги і тим, що в 2015 році, без їх дозволу, (як усного так і письмового), ОСОБА_9І, розпочала будівництво нежитлового приміщення, чим порушила їх право на користування належним будинком, який належить їм на праві спільної часткової власності, а саме розпочала проведення будівництва нежитлового приміщення з порушенням ДБН, оскільки вважають, що відстань між їх квартирами та будівництвом становить біля 5,5 метрів.

Вважають, що при здійсненні будівництва відповідачем повинні були враховуватися законні інтереси та вимоги усіх власників (співвласників) або користувачів земельних ділянок і будівель, що оточують місце будівництва та відстань між житловими будинками, житловими і громадськими, а також між виробничими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції та освітленості відповідно до встановлених норм та протипожежних вимог, а саме між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2-3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, заввишки 4 поверхи і більше - 20 м, між довгими сторонами і торцями з вікнами із житлових кімнат цих будинків - не менше 15 м. та у випадку розміщення 9-16-поверхових будинків суміжно з кварталами садибної забудови, відстань між садибним будинком і довгими сторонами багатоповерхового будинку приймається не меншою за висоту будинку, що зводиться. При різних вимогах (протипожежних, санітарно - гігієнічних та ін.) до мінімально допустимих відстаней між будинками і спорудами при проектуванні треба приймати величини, які є найбільшими з них.

Звернувшись з заявою до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин 06.08.2015 року було їм повідомлено, що відповідно до коригування історико - архітектурного опорного плану і проекту зон охорони памяток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 28.02.2007 року №252 та наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007 року №661/0/1607, житловий будинок на вул. Й.Главки, 2 знаходиться у межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Також у повідомленні вказувалося, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельної ділянки від 12.12.1998 року, власником земельної ділянки, площею 0,0182га. по вул. Й.Главки, 2 є ОСОБА_9 та зазначена земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і вказувалося, що зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Цільове призначення земельної ділянки не було змінене та земельна ділянка, яка надана у користування відповідачу не була призначена для будівництва. А, отже, на їх думку будівництво вважають самочинним будівництвом, оскільки на їх відповідно думку, приміщення будувалося на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та з істотними порушеннями будівельних норм та правил, а саме відстань між будинком №2 по вул. Й.Главки та будівництвом менше, ніж визначено державними будівельними нормами, а у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил змусило їх звернуться до суду.

Позивачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подали у 2018 році заяву щодо уточнення позовних вимог, в якій зазначають, що відповідач ОСОБА_9 зводила споруду без належно розробленого та затвердженого проекту, в тому числі без інженерної частини, без технічних умов (які є вихідними даними для проектування), без окремого проекту сходинок та пандусів, передбачених архітектурно-будівельною частиною та з відхиленнями від проекту. Будівництво обєкта нерухомості по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці вважають, що відноситься до самочинного будівництва за ознаками, оскільки, земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутнім був належний дозвіл і проект на будівництво. Вказують, що відповідно до Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Й.Главки, 2 від 22.07.2014 року мінімально допустимі відстані від обєктів, які проектуються до існуючих будинків і споруд визначаються у відповідності з вимогами Додатку 3.1. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відстань від самочинного будівництва (зведеного першого поверху), який згідно містобудівного розрахунку має III ступінь вогнестійкості до існуючого будинку ІІІ-го ступеню вогнестійкості по вул. Й.Главки, 2, у якому вони проживають (згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (додаток 3.1) має бути не менше 8 (восьми) метрів. Відстань в 10 (десять) метрів була зазначена самою відповідачкою ОСОБА_9 в поданому нею «Містобудівному розрахунку будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці, 13/05-07-2014» до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради з метою отримання «Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по ОСОБА_13, 2 в м. Чернівці №796/14 від 22.07.2014 р» та як установлено було 13.11.2017р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, при позаплановій перевірці, відстань між існуючим будинком, в якому проживають родини позивачів і відповідача ОСОБА_9 та самочинним обєктом - складає 4 метри 70 сантиметрів, що майже в 2 рази менше мінімально допустимої нормативної відстані. Посилаються на те, що оскільки земельна ділянка, на якій ведеться самочинне будівництво по вул. Й.Главки,2 м. Чернівці входить в комплексну охоронну архітектурну зону та режим використання (обмеження) її прописаний в памятко-охоронному законодавстві та містобудівній документації. Звертають увагу на те, що відповідно до Розділу V Коригування історико-архітектурного опорного плану і проекту зон охорони памяток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Чернівців, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 28.02.2007 р. №252 та наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007р. №661/0/16-07, в межах комплексної охоронної зони забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з реставрацією і пристосуванням пам'яток, реконструкцією історичних будівель та інженерних мереж, благоустроєм території. Нове будівництво дозволяється лише у виняткових випадках. Зазначають, що ділянка будівництва має місце з 1995 року в межах історико-заповідної території, а з 2011 року в межах буферної зони памятки всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що лише посилює обмеження щодо провадження господарської діяльності на даній території. Просять, зобовязати ОСОБА_9 усунути перешкоди у користуванні (мирному володінні своїм майном) позивачами як співвласниками будинку по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці шляхом знесення самочинного будівництва нерухомого майна, яке розташовано на земельній ділянці розміром 0,0182 га по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці та стягнути судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_9, в її інтересах представником - ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.151-159), підтриманий і представником ОСОБА_5 Посилається на те, що вона набула право власності на 30/100 часток житлового будинку №2 по вул. Жуковського (ОСОБА_13) в м. Чернівці, що розташований на земельній ділянці площею 910 кв.м. на підставі договору довічного утримання від 20.01.1993 року (п.1) та згідно Рішенням Чернівецького міськвиконкому від 20.10.1998р. № 481/14 їй у постійне користування було передано земельну ділянку площею 0.182 га за адресою вул. Й.Главки, 2 м. Чернівці, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та із метою державної реєстрації свого права на постійне користування земельною ділянкою нею було виготовлено технічну документацію із землеустрою, а право користування зареєстровано у встановленому законом порядку та присвоєно кадастровий номер :05:002:0069. Вказує, що на зазначеній земельній ділянці вона здійснила будівництво одноповерхового житлового будинку із мансардою і приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом. Зазначає, що відділом охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради заперечень проти такого будівництва не було, за умови погодження історико - містобудівного обґрунтування з Міністерством культури України і на її замовлення, ПП «Археотектос» було розроблено історико - містобудівне обґрунтування на будівництво, яке у 04.2014 року було погоджено Міністерством культури України із подальшою інформацією до Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, містобудівний розрахунок та робочий проект на будівництво обєкта. Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 22.07.2014 року їй було надано містобудівні умови із зазначенням обмеження забудови земельної ділянки, а саме - обмеження щодо висоти, площі забудови майбутньої споруди, та які містять посилання на відповідні пункти та додатки ДБН. Експертиза проекту будівництва проведена 29.10.2014 року ДП «Спеціалізована державна експерта організація - Центральна служба української державної будівельної експертизи» ДП «Укрдержбудекспертиза» у Чернівецькій області, за результатами якого було їй надано експертний звіт про відповідність обєкта будівництва вимогам міцності, надійності та довговічності. 17.11.2014 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області зареєстровано подану відповідачем декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці. Мотивує доводи відзиву тим, що при проведенні перевірки, наведення недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт інспекцією не виявлено, тому підстав вважати таке будівництво самочинним не має і виконання нею будівельних робіт здійснювалось після реєстрації Управлінням державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці та земельна ділянка за своїм цільовим призначенням відповідала намірам забудови. Не заперечує, що земельна ділянка по вул. Й.Главки, 2 м. Чернівці, на якій ведеться будівництво, знаходиться у межах комплексної охоронної зони Центрального історичного ареалу м. Чернівці, а також в межах буферної зони памятки культурної спадщини ЮНЕСКО, занесеної до списку культурної спадщини ЮНЕСКО. Визнає, що на даній території повністю зберігаються обєкти культурної спадщини, обмежується господарська діяльність, забезпечується охорона традиційного характеру середовища, тому містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові та земляні роботи попередньо повинні погоджуватись із органом охорони культурної спадщини. При цьому, вказує, що за рахунок розташування ділянки на схилі нижче рівня вулиці Й.Главки м. Чернівці, відділом охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради її, як забудовника було зобов»язано спроектувати висоту споруди, що не перевищує висотності поблизу ділянки опрацювання житлового будинку № 2, і врахувати це у проектній документації. Зазначає, що Міністерством культури України 15.12.2016року було погоджено відкореговане історико-містобудівне обгрунтувння будівництва будинку із приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 м. Чернівці, і в 01.2017 року Міністерство культури України поінформувало секретаріат Національної комісії України у справах ЮНЕСКО про наміри будівництва, про що свідчить лист № 163/10/14-17. 27.12.2016 року ДП «Науково-Дослідницький Центр» було виготовлено висновок про відсутність у складі земельної ділянки, де ведеться будівництво, історичного культурного шару, стаціонарних археологічних обєктів та рухомого матеріалу та можливість її використання для будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом та на підставі даного висновку 22.03.2017 року Міністерством культури України надано дозвіл на проведення земельних робіт. Вказує, що будівництво вищевказаного обєкту було погоджено і з Управлінням ДСНС України в Чернівецькій області. Посилається у відзиву на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2016 року у задоволенні позову позивачів про визнання рішення суб»єкту владних повноважень щодо земельної ділянки і скасування реєстрації було відмовлено і постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року, було визнано протиправною і скасовано реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.11.2014 р. за № ЧВ 87, яка була прийнята від забудовника ОСОБА_9 на будівництво житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом, яке розташоване на земельній ділянці, розміром 0,0182 га по вул. Главки, 2 у м. Чернівці. Вказує, що позивачами доказів порушення їх прав та інтересів не надано; твердження останніх про те, що будівництво здійснюється без їх дозволу, при цьому відсутні посилання на норми закону, які б передбачали необхідність отримання дозволу у сусідніх землекористувачів на таке будівництво, так як воно здійснюється на земельній ділянці, що надана їй у постійне користування. Також вважає, що доводи позивачів щодо порушення інсоляції, спростовуються інсоляційним розрахунком, що міститься в складі робочого проекту, а також і тим, що 13.11.2017 року Інспекцією ДАБК Чернівецької міської ради було проведено позапланову перевірку будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці, у ході якої були виявлені відхилення від проектних рішень, а саме - збільшено габаритні розміри обєкта будівництва, в результаті чого площа забудови земельної ділянки складає 99,7 кв.м. (а за проектом 89 кв.м.), що перевищує максимальний відсоток забудови земельної ділянки, (54,8 % при максимально допустимому 50%). Крім того, між осями А-В по осі 3 в рівні першого поверху влаштовано два віконних прорізи (за проектом чотири) та в доступному для огляді місці не встановлено стенд з інформацією по обєкт будівництва. За результатами проведеної перевірки їй 13.11.2017 року, було видано припис, яким зобовязано було привести обєкт будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства, в термін до 13.12.2017 року та в подальшому, цей строк було продовжено до 13.04.2018 року і на даний час, вказує, що нею вживаються заходи щодо виконання припису, що підтверджується розпорядженням Чернівецького міського голови № 61-р від 20.02.2018 року про створення комісії з розгляду звернення ОСОБА_9 про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці. Вважає, що позивачами не надано доказів про не виконання відповідачем припису у строк, встановлений Інспекцією ДАБК Чернівецької міської ради чи про неможливість перебудови обєкта, а вона, не відмовляється від перебудови обєкта. Просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 до неї, - ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва - відмовити.

Представниками позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 подано відповідь на відзив, із посиланням на те, що земельна ділянка, згідно Державного акту на право постійного користування землею була надана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, який розташований за адресою: вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці, в цілому щодо будинку. Вказують, що відповідно до Закону України «Про землеустрій», зміна цільового призначення земельної ділянки є підставою для розроблення нового проекту землеустрою відведення земельної ділянки. Чернівецькою міською радою не приймалось рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою: вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці для будівництва житлового будинку з приміщенням торгового призначення та перукарнею. Відповідачем ОСОБА_9 порушено цільове призначення вищезазначеної земельної ділянки. Під час реєстрації декларації про початок будівельних робіт, зазначають, що відповідачем допущено порушення вимог законодавства, в тому числі у сфері охорони культурної спадщини, так як остання, зводила споруду без належно розробленого і затверджено проекту, в тому числі без інженерної частини, без технічних умов та за відсутності окремого проекту сходинок та пандусів, передбачених архітектурно-будівельною частиною та з відхиленнями від проекту.

В судовому засіданні, представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в наданих суду, відповідно поясненнях, посилалися на обставини зазначені в позовній заяві (з уточненнями); просили вимоги задовольнити.

В судовому засіданні, представники відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно у наданих суду поясненнях, позовні вимоги не визнали, посилалися на обставини, зазначені у відзиві та просили відмовити в задоволенні позову, та оскільки позивачами ОСОБА_6, ОСОБА_8 в порушення вимог чинного ЦПК України не сплачено судовий збір, просили, заявлені ними вимоги залишити без розгляду.

Третя особа без самостійних вимог - представник Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради ОСОБА_14, в судовому засіданні в наданих пояснення, вирішення спору відніс на розсуд суду.

Третя особа без самостійних вимог представник Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника та залишити розгляд справи на розгляд суду; суду надано письмові пояснення.

Третя особа без самостійних вимог представник Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Чернівецької міської ради ОСОБА_15 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ;an=1767">ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 у відповідності до паспорта громадянина України зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.4-6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.1984 року, спадкоємцями майна ОСОБА_16, померлого 05.05.1970 року є в рівних часках кожен: його дружина ОСОБА_6, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_17, що проживає в м.Джварі Грузинської РСР по вул.Руставелі, 2/9, та дочка ОСОБА_18, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, яке зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №101056 від 06.07.2004 року (том 1 а.с.38).

З копії договору дарування від 20.08.2004 року вбачається, що ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_17, подарувала, а ОСОБА_8 прийняла в дар 35/300 частин будинку №2 з відповідною частиною належних до нього надвірних будівель та споруд, що знаходяться в м.Чернівці по вул.Главки, що належить обдарованому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (том 1 а.с.37).

У відповідності до ОСОБА_19 з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4531790 власниками будинку №2 по вул.Й.Главки в м.Чернівці на приватній спільній частковій власності є позивачі: ОСОБА_6 - 140/300 частки, ОСОБА_10 - 35/300, ОСОБА_8 - 35/300. Загальна площа будинку 291,80 кв.м., житлова площа 144,20 кв.м. зазначено примітка:

«відповідно до заяви власника відчужується в житловому будинку літ «А» частина вартістю 8203 грн., які згідно з виконаним розрахунком складають 35/300 ід.ч. Співвласником є ОСОБА_9 30/100 ід.ч. (том 1 а.с.8).

Згідно довідки-характеристики №166 від 21.04.1980 року власниками житлового будинку №2 по вул.Жуковського в м.Чернівці були: ОСОБА_20 в розмірі 41/100 частки; ОСОБА_12 в розмірі 29/100 частки; ОСОБА_21 в розмірі 30/100 частки, рік будівництва житлового будинку 1875 рік (том 1 а.с.9).

Звернення позивача ОСОБА_10 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області Державної архітектурно-будівельної інспекції України останнім було розглянуто та повідомлено 26.08.2015 року, що обєкт будівництва по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці будувався на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.11.2014 року та не належить до самочинного (том 1 а.с.11).

Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин 06.08.2015 року повідомили позивача ОСОБА_10, що при вивченні дозвільних документів встановлено, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 12.12.1998 року власником земельної ділянки площею 0,0182 по вул. Й.Главки, 2 є ОСОБА_9 Зазначена земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Приватним підприємством «Археотектос» розроблено історико-містобудівного обгрунтування на будівництво споруди торгового призначення на по вул. Й.Главки, 2. Відділом охорони культурної спадщини міської ради листом від 26.11.2013 року погоджено історико-містобудівне обгрунтування на будівництво споруди торгового призначення по вул.Й.Главки, 2 є за умови погодження історико-містобудівного обгрунтування з Міністерством культури України. Міністерством культури України листом від 28.04.2014 року погоджено історико-містобудівне обгрунтування на будівництво споруди торгового призначення по вул. Й.Главки, 2 є для подальшого врахування його при розробці відповідної проектної документації та направлено лист в управління державно архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій з проханням здійснити перевірку на обєкті містобудування на предмет дотримання державних будівельних норм України (том 1 а.с.12).

З договору дарування від 19.11.1966 року громадянка ОСОБА_22 подарувала а ОСОБА_16 та ОСОБА_12 прийняли в дар в рівних частинах належну 41/100 частину жилого будинку, посвідченого нотаріусом першої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_19, 26.10.1984 року внесено до реєстру 1-1056 та видано свідоцтво про право на спадщину на 35/100 частки жилого будинку після смерті ОСОБА_23 на імя позивачів (том 1 а.с.39-40).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.07.1967 року, спадкоємцями громадянки ОСОБА_24 на підставі заповіту є громадяни ОСОБА_20 та ОСОБА_12 в рівних долях, до складу спадкового майна входить 29.100 частин жилого будинку, що знаходиться в м. Чернівці по вул. Жуковського, 2 (бувша вул. Рокосовського, 2) (том 1 а.с.41).

Після укладення шлюбу із громадянином ОСОБА_25, позивач ОСОБА_12 змінила прізвище на «Трубнікова», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.08.1975 року (том 1 а.с.42).

Згідно повідомлення Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин від 09.09.2015 року, згідно даних управління земельних ресурсів департаменту постійного користування землею громадянці ОСОБА_6 на земельну ділянку за адресою вул.Й.Главки, 2 не видавався. Державний акт на право постійного користування землею від 29.12.1998 року №1002 було видано ОСОБА_9 на земельну ділянку за адресою вул.Й.Главки, 2. Документація із землеустрою щодо надання в постійне користування земельної ділянки по вул. Й.Главки, 2 в Департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради відсутня (том 1 а.с.43).

Вбачається, що Державний акт на право постійного користування землею від 29.12.1998 року №1002 було видано ОСОБА_9 на земельну ділянку за адресою вул.Й.Главки, 2 площею 0,0182 га та 0,0349 для спільного користування. Землю надано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (том 1 а.с.44-46).

Відповідач ОСОБА_9 зверталася до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин щодо реєстрації прав на земельну ділянку по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці, та листом від 12.01.2015 року її було поінформовано, що департамент не заперечує проти державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці (том 1 а.с.47).

У відповідності до п.1 Договору довічного утримання від 20.01.1993 року відповідач ОСОБА_9 набула право власності на 30/100 часток житлового будинку №2 по вул.Й.Главки (колишня Жуковського) в м.Чернівці, що розташований на земельній ділянці площею 910 кв.м. (том 1 а.с.159).

Відповідно до довідки Міського комунального бюро технічної інвентаризації №694 від 05.05.2014 року вулицю Жуковського в м.Чернівці перейменовано на вулицю ОСОБА_13 рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.07.1991 року № 282/176 (том 1 а.с.160).

Рішенням Чернівецького міськвиконкому від 20.10.1998 року № 481/14 у постійне користування відповідачу ОСОБА_9 було передано земельну ділянку площею 0182 га за адресою вул.Й. ОСОБА_13, 2 в м.Чернівці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (том 1 а.с.44-46).

Відповідачем ОСОБА_9 з метою державної реєстрації права на постійне користування земельною ділянкою було виготовлено технічну документацію із землеустрою, а право користування зареєстроване у встановленому законом порядку управлінням Держземагенства у м.Чернівцях Чернівецької області, присвоєно кадастровий номер :05:002:0069 (том 1 а.с.48), що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, відповідно до якого земельна ділянка, що перебуває в користуванні, відноситься до земель житлової та громадської забудови та згідно класифікації видів цільового призначення земель, затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 року, віднесена до підрозділу 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (том 1 а.с. 47-50).

На земельній ділянці за адресою вул.Й. ОСОБА_13, 2 в м.Чернівці, кадастровий номер :05:002:0069, що перебуває у постійному користуванні, відповідачем було вирішено здійснити будівництво одноповерхового житлового будинку з мансардою з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом. У відповідності до листа від 26.11.2013 року, Відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради не заперечували проти будівництва за умови погодження історико-містобудівного обґрунтування з Міністерством культури України (том 1 а.с.57, 161).

ПП «Археотектос» на замовлення відповідача було розроблено історико-містобудівне обґрунтування на будівництво, яке 28.04.2014 року погоджено Міністерством культури України з подальшою інформацією до Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, містобудівний розрахунок та робочий проект на будівництво обєкта (том 1 а.с.56).

Відповідачу було надано Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради 22.07.2014 року містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, в яких визначено обмеження щодо висоти, площі забудови майбутньої споруди, та які містять посилання на відповідні пункти та додатки ДБН (том 1 а.с.54).

29.10.2014 року ДП «Спеціалізована державна експерта організація - Центральна служба української державної будівельної експертизи» ДП «Укрдержбудекспертиза» у Чернівецькій області було проведено експертизу проекту будівництва, за результатами якого надано експертний звіт про відповідність обєкта будівництва вимогам міцності, надійності та довговічності (том 1 а.с.59).

Відповідачем було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці та 17.11.2014 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області зареєстровано (том 1 а.с.51-52).

У відповідності до ст.39-1 ч.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При проведенні Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області перевірки обєкта будівництва по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці, наведення недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт інспекцією не виявлено (том 1 а.с.53), що також підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства (том 1 а.с.172).

Крім того, земельна ділянка по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці, на якій ведеться будівництво, знаходиться в межах комплексної охоронної зони Центрального історичного ареалу м.Чернівці, а також в межах буферної зони памятки культурної спадщини ЮНЕСКО, занесеної до списку культурної спадщини ЮНЕСКО. На даній території повністю зберігаються обєкти культурної спадщини, обмежується господарська діяльність, забезпечується охорона традиційного характеру середовища, тому містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові та земляні роботи попередньо повинні погоджуватись із органом охорони культурної спадщини (том 1 а.с.57).

Згідно листа відділу охорони культурної спадщини № 12-12-1327/697 від 05.12.2014 року, в якому зазначається, що зважаючи на розташування ділянки опрацювання неподалік від памятки архітектури національного значення - Резиденції буковинських митрополитів, на збереження традиційного характеру прилеглої забудови зі сторони вул.М.Вовчка, відсутність візуального сприйняття обєкту проектування зі сторони видових точок центральної частини міста, а також на екранування території ділянки наріжним будинком № 2 по вул.Й.Главки і № 8 на вул.М.Вовчка за рахунок розташування ділянки на схилі нижче рівня вулиці ОСОБА_13, відділом охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради зобовязано забудовника спроектувати висоту споруди, що не перевищує висотності поблизу ділянки опрацювання житлового будинку № 2, що не враховано відповідачем під час будівництва (том 1 а.с.58).

Міністерством культури України було розглянуто подане історико-містобудівного обгрунтування будівництва споруди торгового призначення та перукарським кабінетом по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці, розроблене ПП «Архіотектос» (том 1 а.с.60).

11.01.2017 року листом було повідомлено відповідача про погодження Міністерством культури України робочого проекту на вищевказаний обєкт будівництва (том 1 а.с.164, 166).

Міністерство культури України листом № 163/10/14-17 від 25.01.2017 року проінформували Секретаріат Національної комісії України у справах ЮНЕСКО про наміри будівництва відповідачем ОСОБА_9 (том 1 а.с.165).

У відповідності до висновку ДП «Науково-Дослідницький Центр» від 27.12.2016 року, зазначено про відсутність у складі земельної ділянки, де ведеться будівництво, історичного культурного шару, стаціонарних археологічних обєктів та рухомого матеріалу та можливість її використання для будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом (том 1 а.с.167-168) та на підставі висновку ДП «Науково-Дослідницький Центр» від 27.12.2016 року - Міністерством культури України 22.03.2017 року надано дозвіл на проведення земельних робіт на території памятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць та надіслали його відповідачу 22.03.2017 року (том 1 а.с.169).

Будівництво обєкту житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці було погоджено з Управлінням ДСНС України в Чернівецькій області Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується листом № 9/15/6365 від 03.11.2015 року (том 1 а.с.171).

За заявою Міністерства культури України було проведено Управлінням захисту економіки в Чернівецькій області перевірку законності проведення будівельних робіт та наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.298 ч.2 КК України - умисне, незаконне знищення, руйнування або пошкодження обєктів культурної спадщини чи їх частин (том 1 а.с.88), проте відповідно до листа від 15.09.2016 року Міністерство культури України було повідомлено про відсутність в діях відповідача складу кримінального правопорушення (том 1 а.с.170).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2016 року в задоволенні позову позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 до відповідача ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення виконкому Чернівецької міської ради, скасування державного акта на право постійного користування земельної ділянки та скасування державної реєстрації відмовлено (том 1 а.с.162-163).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року, визнано протиправною та скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.11.2014 року за № ЧВ 87, яка була прийнята від забудовника відповідача ОСОБА_9 на будівництво житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом, що розташоване на земельній ділянці, розміром 0,0182 га по вул.Й.Главки, 2 в м. Чернівці, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року (том 1 а.с.213-235).

Крім того встановлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція у Чернівецькій області зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт від 17.11.2014 року за № ЧВ 87 без відповідних погодження та дозволу Міністерства культури України, а також без інформування Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стосовно вказаного будівництва, оскільки відповідачем таке погодження було отримано пізніше, а не як передбачено законодавством, а саме, з врахуванням того, що 25 січня 2019 року набуває чинності закон «Про внесення змін до ЗУ «Про охорону культурної спадщини» щодо збереження памяток культурної спадщини, включених до списку культурної спадщини ЮНЕСКО».

Так, відповідно до Розділу V Коригування історико-архітектурного опорного плану і проекту зон охорони памяток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Чернівців, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 28.02.2007р. №252 та наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007р. №661/0/16-07, в межах комплексної охоронної зони забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з реставрацією і пристосуванням пам'яток, реконструкцією історичних будівель та інженерних мереж, благоустроєм території. Нове будівництво дозволяється лише у виняткових випадках. Судом за матеріалами справи і дослідженими доказами установлено, що земельна ділянка будівництва знаходиться з 1995 року також в межах історико-заповідної території, а з 2011 року в межах буферної зони памятки всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що лише посилює обмеження щодо провадження господарської діяльності на даній території.

Верховним Судом України по справах №3-44гс15 та №3-497гс15 сформовано правову позицію, згідно якої в межах історичної охоронної зони дозволено будівництво у виключних випадках та лише особливо важливих споруд, спорудження будь-яких інших будівель (офісних, житлових), які не відноситься до особливо важливих споруд, - є протиправним. Отже, будівництво житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом не відноситься до виключних випадків, оскільки, згідно розділу 11 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень «Охорона історичного середовища, памяток історії та культури», п. 11.9 та таблиця 11.2 необхідно суворо дотримуватися режимів зон охорони, конкретизованих стосовно специфіки населеного пункту. У цілому на заповідні території і охоронні зони поширюється принцип регенерації середовища, на відміну від зони регулювання забудови, де дозволяється обмежене, часткове і активне перетворення середовища.

13.11.2017 року Інспекцією ДАБК Чернівецької міської ради було проведено позапланову перевірку будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул.Й.Главки, 2 в м.Чернівці, в ході якої були виявлені відхилення від проектних рішень, зокрема: збільшено габаритні розміри обєкта будівництва, в результаті чого площа забудови земельної ділянки складає 99,7 кв.м., а за проектом 89 кв.м., що перевищує максимальний відсоток забудови земельної ділянки, (54,8 % при максимально допустимому 50 %), встановлений МУО від 22.07.2014 року № 796/14. Крім того, між осями А-В по осі 3 в рівні першого поверху влаштовано два віконних прорізи (за проектом чотири) та в доступному для огляді місці не встановлено стенд з інформацією по обєкт будівництва. За результатами проведеної перевірки відповідачу було видано припис від 13.11.2017 року, яким зобовязано привести обєкт будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства в термін до 13.12.2017 року (том 1 а.с.88), а в подальшому цей строк було продовжено до 13.04.2018 року (том 1 а.с.88).

Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови № 61-р від 20.02.2018 року відповідачем на даний час вживаються заходи щодо виконання припису (том 1 а.с.88).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.09.2015 року, винесеною в порядку забезпечення позову, зобовязано відповідача ОСОБА_9 не проводити будь - яких дій щодо будівництва житлового будинку (проведення будівельних робіт) до вирішення справи по суті (том 1 а.с.88).

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій» планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будівель та споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будівель і споруд.

Частиною 3 ст.375 ЦК передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з п.г) та п.е) ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст.321 ч.1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як установлено в судовому засіданні, земельна ділянка для будівництва на ній споруд відповідачу ОСОБА_9 не виділялася, обєкт відповідачем побудовано самочинно, оскільки жодного дозвільного документу відповідачем суду не надано. Позивачі в доводах позову, а також в інтересах позивача ОСОБА_10 представники стверджують про порушення прав позивачів і законних інтересів спірним самочинним будівництвом їх прав як співвласників будинку по вул. И. Главки, 2 і користувачів земельної ділянки за цією ж адресою, виходячи з принципів добросусідства та виходячи з того, що реалізація прав будь-ким має свої законні межі, посилаючись на те, що в правовий спосіб відстоювали своє право в судах і згідно рішень судів, зокрема, постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року, якою було визнано протиправною та скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.11.2014 року за № ЧВ 87, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року, рішення набрали законної сили), експертного висновку № ЕС-6604-1- 1033.18 від 22.06.2018 року, фотографій обєкта будівництва по вул. Й. Главки, 2, акту № 33 від 13.11.2017 року Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради.

Під час судового засідання не було встановлено, що Чернівецькою міською радою приймалось рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою ОСОБА_13, 2 м. Чернівці для будівництва житлового будинку з приміщенням торгового призначення та перукарнею.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні враховуватися законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по ОСОБА_26, 2 від 22.07.2014 року мінімально допустимі відстані від обєктів, які проектуються до існуючих будинків і споруд визначаються у відповідності з вимогами Додатку 3.1. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відстань від самочинного будівництва (зведеного першого поверху), який згідно містобудівного розрахунку має III ступінь вогнестійкості до існуючого будинку ІІІ-го ступеню вогнестійкості по ОСОБА_13, 2, в якому проживають позивачі, згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (додаток 3.1, обовязковий) має бути не менше 8 (восьми) метрів (том 2 а.с.135-235).

В засіданні установлено, що відстань в 10 (десять) метрів була зазначена самою відповідачкою ОСОБА_9 в поданому нею ж до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради містобудівному розрахунку будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом по вул. Й.Главки, 2 в м. Чернівці, 13/05-07-2014

Крім наведеного, Інспекцією архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради 13.11.2017 року встановлено, що під час виконання будівельних робіт на обєкті будівництва ОСОБА_9 були допущені відхилення від проектних рішень архітектурно-будівельної частини, а саме: збільшено габаритні розміри обєкта будівництва, при цьому площа забудови земельної ділянки складає 99,7 кв.м (за проектом 89 кв.м), що перевищує максимальний відсоток забудови земельної ділянки (50%), встановлений Містобудівними умовами та обмеженнями № 796/14 від 22.07.2014р. Також, між осями А-В по осі 3 в рівні першого поверху по факту влаштовано два віконних прорізи (за проектом чотири).

Установлено на підставі досліджених доказів, що за результатами перевірки будівництва ОСОБА_9 в протоколі від 13.11.2017р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради зазначено, що на момент реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (від 17.11.2014р., ЧВ № 87) Генеральним проектувальником ПП «Археотектос» ОСОБА_27 (відповідно до акта № 5-2014 від 20.10.2014р.) було передано тільки архітектурно-будівельну частину та генплан, що свідчить про те, що ОСОБА_9 зводила споруду без належно розробленого та затвердженого проекту, в тому числі без інженерної частини, без технічних умов (які є вихідними даними на проектування), без окремого проекту сходинок та пандусів, передбачених архітектурно - будівельною частиною та з відхиленнями від проекту.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

У відповідності до ст.319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 376 ч. 1 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до ст. 376 ч. 7 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва )» від 30.03.2012 року, визначено, що відповідно до статті 376 ЦК України, суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Розглядаючи зазначені вимоги відповідно до вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди повинні встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Положення статей 6, 13 Конвенції про захист прав й основоположних свобод і не зазначаючи відповідні прецедентні рішення Європейського суду з прав людини, які б тлумачили ці норми вказаної Конвенції, не означає, що, захищаючи права одних власників, при тому тих, які здійснили самочинне будівництво, можна порушувати таке ж право інших співвласників майна, зокрема позивачки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Згідно ч. 1 п. 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 3-5 п.24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Про наведене вказують і правові позиції, зокрема, постанова ВП ВС від 16.10.2018 року по справі № 826/12543/16 (№ в ЄДРСР 77848774)

За весь час з початку будівництва по теперішній час відповідачу неодноразово було направлено приписи від компетентних органів щодо порушення порядку та умов зведення нежитлової спірної споруди на земельній ділянці по вул.. Й. Главки, 2 м. Чернівці.

Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична ї особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне '' (справа '' Ятрідіс проти Греції ''). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише '' на умовах, передбачених законом '', а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (справа Україна - Тюмень проти України '' ) рішення від 22.11.2007 року.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Найбільш ефективним і поширеним способом відновлення порушених прав та законних інтересів власника є судовий захист. Судовий захист права власності у порядку цивільного судочинства здійснюється за вимогами, серед яких: про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном; про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням прав власника; про визнання недійсними договорів та про визнання договорів дійсними - у випадках, передбачених ЦК.

Передбачено ст.391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Встановлено ст. 155 ЖК України - жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України.

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (пункт 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 6, 23, 316, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦК України, - УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні (мирному володінні) власністю, шляхом знесення самочинного будівництва задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_9 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_10 (мирному володінні), як співвласника будинку по вулиці Й. Главки, 2 в м. Чернівці, шляхом знесення самочинного будівництва нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці розміром 0,0182 га. по вулиці Й. Главки, 2 в м. Чернівці.

Стягнути з ОСОБА_9 зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_10, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 п вул. Й. Главки, 2/2 судовий збір в сумі 487,20 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні (мирному володінні) власністю, шляхом знесення самочинного будівництва залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.12.2018 року.

Суддя Слободян Г.М.