Справа № 535/1244/18
Провадження № 2/535/470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Якименко Т.О., при секретарі - Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом:

- право власності на нерухоме майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житлової площі 15,9 кв.м., та господарських будівель та споруд: сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, погріб літ. д, що розташоване за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевський район, Полтавська область, й до смерті належало ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року;

- право власності на земельну ділянку площею 0,5901 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавської області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 606084, виданого ОСОБА_2 сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 161 від 07 грудня 2001 року, і до дня смерті належала ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року.

Обґрунтовуючи позов тим, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року, відкрилася спадщина за заповітом, яка складається житлового будинку, за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевського району, Полтавської області та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,5901 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області.

22.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок та вказаної земельної ділянки, які до дня смерті належали ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючого документа на будинок, а також не надано витяг із Державного земельного кадастру на вищезазначену земельну ділянку.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але надала до суду заяву від 16.10.2018 року, в якій просить справу розглянути без її участіта вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Котелевського району Полтавської області у підготовче засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

15 жовтня 2017 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 362444, видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 17 жовтня 2017 року.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області 07 грудня 2017 року № 6360, оригінал якої знаходиться в спадковій справі № 141/2017, на час відкриття спадщини спадкодавець був зареєстрований та проживав однин за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3), селище Котельва, Котелевський район, Полтавська область.

16 листопада 2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2614.

Згідно заповіту заповідач заповів ОСОБА_1 все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належало йому на день його смерті, і на що він за законом мав право.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

До складу спадкового майна померлого увійшов житловий будинок, який знаходиться за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевського району, Полтавської області та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,5901 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 606084, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16 від 07 грудня 2001 року.

У відповідності до копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 606084 від 07 грудня 2001 року, земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,5901 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області

При цьому, з вказаного державного акту вбачається, що земельна ділянка була надана з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам).

В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на сьогодні) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Крім цього , виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників.

Так, як власник спірної земельної ділянки ОСОБА_3 Ф помер, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивач позбавлений можливості як спадкоємець за заповітом на майно померлого отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом.

Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор від 11 липня 2018 року № 6837, реєстрація права власності на даний житловий будинок не проводилась.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який виготовлено ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 23 червня 2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевський район, Полтавська область, відповідає наступним характеристикам: житловий будинок - літ. А-1, загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житлової площі 15,9 кв.м., та господарські будівлі та споруди: сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, погріб літ. д.

Згідно довідки , виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради від 14 травня 2018 року № 516, домоволодіння, яке розташоване за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевського району, Полтавської області, згідно запису погосподарської книги № 5, особовий рахунок № 301 станом на 01 липня 1990 року відносилося до робочого двору. Головою двору є ОСОБА_5.

За час свого життя батько належним чином не зареєстрував право власності на житловий будинок та не отримав на своє імя правовстановлюючого документу.

Статтями 1216-1217 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка бажає оформити право власності в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що ОСОБА_1, як спадкоємець на майно померлого ОСОБА_3, дійсно має законне право на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, яке до дня смерті належало ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 198, 200, 206 247, 265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 328, 392, 1216-1217, 1233-1235, 1268, 1296 ЦК України, суд;-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на нерухоме майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житлової площі 15,9 кв.м., та господарських будівель та споруд: сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, погріб літ. д, що розташоване за адресою: ІІ провулок Куземенський, будинок 5, село Більськ, Котелевський район, Полтавська область, й до смерті належало ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,5901 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавської області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 606084, виданого ОСОБА_2 сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 161 від 07 грудня 2001 року, і до дня смерті належала ОСОБА_3, який помер 15 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя