Справа №303/5569/18
2/303/2274/18
Номер стат. звіту - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 26.07.2014 року. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено актовий запис №123. З квітня 2018 року стосунки у подружжя розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Дітей у подружжя не має, однак, спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку статті 106 СК України сторони не досягнули. Відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. На даний час позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. З підстав наведених вище, збереження їх сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Під час шлюбу, а саме 05.01.2016 року, за рахунок спільних вкладень коштів подружжя, на імя відповідача, була придбана квартира шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до відомостей, що були записані у правовстановлюючому документі, вищезазначена квартира розташована на третьому поверсі, складається з двох житлових кімнат, загальна площа - 43 кв. метрів, в тому числі балкон - 0,90 кв.м.. 03.04.2018 року відповідач вчинив продаж вищезазначеної квартири громадянці ОСОБА_5 шляхом укладення нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу. Позивачка не заперечувала, щодо укладення угоди. Між позивачем та відповідачем була укладена усна домовленість про сплату грошової компенсації частини від вартості майна в сумі 9 000 доларів США, свідками якої були ОСОБА_5 та батько позивача ОСОБА_6. Батько позивача, ОСОБА_6 стверджує, що 17.04.2018 року ОСОБА_4 в своєму автомобілі, в його присутності, сплатив ОСОБА_7 тільки частину погодженої суми, а саме 6 000 доларів США. З того моменту, позивач неодноразово зверталася з вимогами сплатити їй залишок суми грошової компенсації добровільно, але отримувала відмову від відповідача. Також, 07.09.2017 року до відповідача було направлено лист-претензію з вимогою сплатити кошти.

Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

ОСОБА_8 ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

У відповідності до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині позовних вимог про розірвання шлюбу визнала та не заперечувала щодо його задоволення, а в частині вимог про стягнення грошової компенсації не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову в цій частині з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав суду, що позивач ОСОБА_1 є його рідною дочкою, а відповідач ОСОБА_4 його зятем. Після укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ними за спільні кошти була придбана квартира в м.Мукачево, яка була оформлена на відповідача ОСОБА_4. Також показав, що відносини між його дочкою та зятем погіршилися і вони почали проживати окремо один від одного. Також вони вирішили продати квартиру, яка була придбана ними за спільні кошти. Після продажу квартири, відповідач ОСОБА_4, в якості компенсації вартості за продаж квартири передав позивачу ОСОБА_1 6 000 доларів США, а інші 3 000 доларів США сказав, що поверне, як буде розлучення. Також пояснив, що наскільки чув від сторін, квартира була продана за 20 000 доларів США.

Суд заслухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно повторного Свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №138886 виданого 23.07.2016 року сторони по справі зареєстрували шлюб 26.07.2014 року, актовий запис №123 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області, після якого позивач змінила прізвище із ОСОБА_6 на ОСОБА_1.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 05.01.2016 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_2.

У відповідності до Договору купівлі-продажу від 03.04.2018 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу від 03.04.2018 року продаж Обєкту продажу за домовленістю сторін вчиняється за 40 000,00 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане майно. Така вартість Обєкта продажу визначена сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-якого із сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин.

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51436090 від 05.01.2016 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4.

Відповідно до даних НБУ офіційний курс 1 долара США станом на 17.04.2018 року тобто на момент передачі позивачу ОСОБА_1 6 000 доларів США становив 26,08927 доларів США, що складало 156 534 гривень.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_8 ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_8 ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1, 4 та 5 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

ОСОБА_8 ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року за №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК (435-15) тощо. Необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК (435-15) не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

В судовому засіданні також було встановлено, що стосунки у подружжя розладились, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, між ними часто виникали сварки, з квітня місяця 2018 року не проживають разом та не ведуть спільного господарства.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує тільки формально, а тому його слід розірвати.

Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_6 в частині його показів, що квартира, яка належала його дочці ОСОБА_1 та зятю ОСОБА_4 була продана за 20 000 доларів США, а також про те, що відповідач ОСОБА_4, зобовязувався повернути іншу частину грошей в якості компенсації за продаж квартири в розмірі 3 000 доларів США, оскільки дані покази спростовуються Договором купівлі-продажу від 03.04.2018 року в якому в п.2 зазначено, що продаж квартири АДРЕСА_3 вчинено за 40 000,00 гривень.

Також встановлено, що 17.04.2018 року позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_4 було передано 6 000 доларів США в якості грошової компенсації частини від вартості майна за продаж квартири, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17.04.2018 року склало 156 534 гривень. Даний факт підтвердили в судовому засіданні, як позивач ОСОБА_1 так і свідок ОСОБА_6.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а саме підлягає до задоволення в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, а в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 60, 105, 110, 112 СК України, суд,-

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Шлюб між подружжям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 26.07.2014 році у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис за №123 - розірвати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення складений 28.12.2018 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір