печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Печерський районним судом м. Києва:

суддя Матійчук Г.О.,

секретарі Поліщук О.Д., Кострійчук В. В.,

справа № 757/37422/14-ц

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідач 1: Публічне акціонерне товариство «Київенерго»

відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»

треті особи: Антимонопольний комітет України

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

Державна служба з питань безпечності харчових продуктів

Вимоги позивачів: захист прав споживачів

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представники позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів та, з урахуванням доповнених позовних вимог, просили суд встановити факт дискримінації та припинити дискримінаційні дії ПАТ «Київенерго», що порушують права власників на електричну енергію; зобов'язати ПАТ «Київенерго» відновити становище, яке існувало до порушення 09.09.2014 року та 08.10.2014 року, шляхом відновлення електропостачання квартири АДРЕСА_1; визнати правочин в частині застосування ПАТ «Київенерго» щодо споживачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 припинення користування електричною енергією нікчемним та недійсним з моменту укладення усного договору; тягнути моральну шкоду на користь позивачів по 50 тисяч гривень для кожного, вирішити питання про розподіл судових витрат та винести окрему ухвалу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року встановлено, що позивачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 та електропостачання у квартиру здійснюється без укладеного договору про користування електричною енергією, а енергопостачання здійснюється на підставі відкритого особового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2. Вказують, що ОСОБА_1 є дитиною війни, інвалідом другої групи і її пенсія трохи більше 1000 грн. та є єдиним джерелом доходу, а тому для відповідача є безперспективним звернення до суду, оскільки рішення не буде виконано примусово. Також зазначають про те, що відповідач всупереч ст.ст. 3, 8, 19 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 6, 13, 14, 547 ЦК України, керуючись лише Правилами користування електричною енергією для населення, припинив електропостачання в квартиру позивачам. Така поведінка відповідача, на думку позивачів, є недобросовісною та несправедливою та такою, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України.

Вважають, що дискримінаційними діями відповідача ПАТ «Київенерго» їм завдано моральну шкоду, оскільки відсутність електричної енергії призвела до порушення їхніх нормальних життєвих зв'язків, вимагала додаткових зусиль для організації повсякденного життя.

В судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві та доповненнях до неї підстав.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у відсутності їхнього представника. У письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи, зазначає, що не погоджується з доводами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства. Позивачі, починаючи з вересня місяця 2011 року за користування електричною енергією не сплачують кошти взагалі, тому вважають, що припинення електропостачання, яке мало місце 08.10.2014, було цілком правомірним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачі останню оплату за спожиту електричну енергію здійснили в серпні місяці 2011 року у сумі 84,75 грн. Крім того, починаючи з жовтня місяця 2011 року, позивачі припинили надавати відповідачу абонентські показники спожитої електроенергії та припинили доступ контролерів відповідача до приладу обліку електроенергії для зняття контрольних показників спожитої електроенергії.

За клопотанням позивачів співвідповідачем (відповідач 2) залучено ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яке, згідно наданих документів, на даний час є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов'язків, в тому числі пов'язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадження діяльності з передачі електричної енергії місцевими(локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, зазначивши в клопотанні, що категорично заперечує проти позову та погоджується з доводами, викладеними в письмових запереченнях відповідача - ПАТ «Київенерго», вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Третя особа Антимонопольний комітет України просив розглядати справу у відсутність їхнього представника, зазначивши в поясненнях, що якщо позивачі вбачають в діях відповідача порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вони вправі звернутися до органів Комітету з відповідною вмотивованою заявою про порушення їх прав, також звернули увагу, що позивачі жодного разу не зверталися до органів Комітету з заявою та вимогою здійснити перевірку діяльності відповідача.

Представник Державної служби з питань безпечності харчових продуктів до суду не з'явився.

Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до суду не з'явився, у своїх письмових поясненнях зазначив, що Законом України «Про електроенергетику» визначено, що енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Так, відповідно до положень статті 24 Закону енергопостачальними мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої та повністю припинити електропостачання споживачу. Відповідно до положень статті 27 Закону правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є порушення правил користування енергією. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357 (зі змінами), затверджені Правила користування електричною енергією для населення (далі - Правила), які регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопрстачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Крім того, споживання електричної енергії здійснюється на підставні договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до Правил). Враховуючи положення статей 641, 642 Цивільного кодексу, а також Закону, у разі якщо особа споживає електричну енергію, вона зобов'язана оплачувати її вартість в установленому порядку. У цьому разі, споживання та оплата спожитої електричної енергії є прийняттям пропозиції укласти договір про користування електричної енергії. При цьому, положенням пункту 27 Правил (у редакції, що діяла на час припинення електропостачання за заборгованість) встановлювалось, що енергопостачальники у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день надсилається споживачу попередження про відключення електричної енергії.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачів, представників позивачів, пояснення допитаної в якості свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачі проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Електропостачання в зазначеній квартирі здійснюється без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією, натомість енергопостачання та оплата електричної енергії за вказаною квартирою здійснюється на підставі відкритого на ім'я ОСОБА_1 особового рахунку НОМЕР_1.

08.10.2014 року ПАТ «Київенерго» відключило постачання електричної енергії.

Підставою для припинення подачі електричної енергії до квартири стала, згідно акту №129031 від 08.10.2014 року заборгованість за спожиту електричну енергію.

Припинення електропостачання відбулося на підставі п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постанвою КМУ від 26.07.1999 року № 1357.

За приписами п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН), у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Відповідно до цього самого пункту ПКЕЕН, у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Даним положенням передбачений порядок направлення попередження та наслідки його невиконання. Разом з цим, даними пунктом, на який посилається відповідач, не передбачено процедуру припинення електропостачання, що і оспорюється позивачами.

Разом з цим, посилання відповідача на те, що ним належно виконано умови п. 27 ПКЕЕН в частині повідомлення позивачів про відключення також не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Наявна в матеріалах справи розписка про отримання поштового повідомлення позивачем ОСОБА_1 28.07.2014 року не підтверджує факт отримання нею саме повідомлення № 77663/2014, оскільки поштове вкладення не містить його опису.

Тому, суд приходить до висновку, що припинення електропостачання квартири АДРЕСА_1 здійснено відповідачем з порушенням процедури проведення припинення електропостачання, а відтак має місце порушення прав позивачів як споживачів електричної енергії.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За наявних в матеріалах справи доказів, у їх сукупності, не вбачається факту заподіяння позивачам моральної шкоди з вини відповідача 1, а відтак суд не бере до уваги пояснення допитаної в якості свідка ОСОБА_2 про заподіяння позивачам моральної шкоди.

Крім того, слід зазначити, що позивачами обґрунтовано позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди порушенням їх прав, як споживачів послуг, з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів».

Нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі припинення постачання електричної енергії.

Так, відповідальність енергопостачальника встановлена ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», пунктами 43-47 Правил користування електричною енергією для населення. Зокрема, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Що стосується вимог Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилаються позивачі, то відповідно до п. 5 ст. 4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом.

Таким чином, розділяючи поняття продукція і послуга, Закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров'я людей продукції.

Отже, оскільки факт заподіяння позивачам моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився, а також відсутній причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача, і більш того, відсутні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимоги про встановлення факту дискримінації в частині припинення та притримання електричної енергії з боку відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина визначені в Законі України «Про запобігання та протидії дискримінації в України».

Виходячи із визначення поняття «дискримінації», дискримінація це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Разом з тим, як вбачається з дефініції поняття дискримінація, остання має місце лише тоді, коли порушення прав відбувається з причини певної ознаки особи. Таке тлумачення у повній мірі відповідає положенням ч.2 ст. 24 Конституції України і ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини у справах про дискримінацію.

Більше того, суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидії дискримінації в України», не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Водночас, у справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Наведені позивачами дані не дають підстав для висновку, що відключення від електропостачання носить дискримінаційний характер.

Крім того, позивачами у поданій та в подальшому доповненій позовній заяві не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що дії відповідача ґрунтуються чи пов'язані із будь- якою, конкретно визначеною дискримінаційною ознакою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність допущення проявів дискримінації у вказаному випадку та, відповідно, порушеного права позивачів, з метою захисту якого було подано позов.

Щодо інших позовних вимог, заявлених позивачами, суд приходить до наступного.

Право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів забезпечено законом (ст. 15 ЦК України), способи якого (ст. 16 ЦК України ) не є вичерпними.

Разом з цим, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, мають бути використані лише ті засоби правового захисту, які є ефективними.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 275 ЦК захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом (крім тих, які передбачені у ст. 16 ЦК) відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Проте, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором.

Тобто, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи вникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той спосіб захисту, та який відповідає характеру порушення його права чи інтересу, який ґрунтується на законі або договорі.

Таким чином, способи захисту, обрані позивачами та заявлені в позовній заяві, не відповідають способам захисту, встановлених в законі.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку що вони є безпідставними, оскільки обрані позивачами способи відновлення порушеного права не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема положеннях ст. 16 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню часково, в частині відновлення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», як правонаступника ПАТ «Київенерго», електропостачання у квартирі АДРЕСА_1.

Оскільки позивачі звільненні від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів», а позивач ОСОБА_1 ще й як інвалід 2 групи, то з відповідача 2, як правонаступника відповідача 1, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 24 Конституції України, ст. 16, 23, 1167 ЦК України постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, Закону України «Про запобігання та протидії дискримінації в України», Законом України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77, 83, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», треті особи: Антимонопольний комітет України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державна служби з питань безпечності харчових продуктів, про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Київенерго», відновити електропостачання у квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1: АДРЕСА_1,

Позивач ОСОБА_2: АДРЕСА_1,

Позивач ОСОБА_3: АДРЕСА_1,

Позивач ОСОБА_4: АДРЕСА_1,

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Київенерго»: м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20, ідентифікаційний код 41946011.

Суддя: Г.О.Матійчук