Є.у.н.с.512/467/16-ц
Провадження №2/512/29/18
10.01.18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 49500грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.01.2013р. на 363км 300м автошляху Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області від 29.01.2013р. відповідача було визнано винною у вчиненні цієї ДТП. Пошкоджений автомобіль «ДАФ» був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» згідно полісу №19G0379847 добровільного страхування транспортного засобу, на підставі якого вказана страхова компанія виплатила платіжними дорученнями №2765 від 03.04.2013р. і №2710 від 04.04.2013р. страхове відшкодування в розмірі 149123,68грн.. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «СТАТУС» згідно страхового полісу №АВ/9815057, на підставі чого ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було подано до ПрАТ «СК «СТАТУС» заяву №142609/23/ЮК від 16.05.2012р. на виплату страхового відшкодування на суму 49500грн., яку останній отримав 20.05.2013р. та добровільно виплатив ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» страхове відшкодування платіжними дорученнями №2930 від 27.08.2013р. і №3340 від 27.09.2013р. 49500грн.. Позивач також вказує, що внаслідок невиконання відповідачем обовязку щодо надання письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка його страховику завдана третій особі шкода має бути відшкодована безпосередньо відповідачем як особою, винною у настанні ДТП, а тому ПрАТ «СК «СТАТУС» 29.11.2013р. направило відповідачу регресну вимогу на виплату вказаної суми, але вона залишилася відповідачем невиконаною. 28.04.2014р. ПрАТ «СК «СТАТУС» було укладено з ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» договір про надання фінансових послуг факторингу №4/28-04/2014, згідно якого позивачу перейшло право вимоги вказаних коштів, з огляду на що позивач, посилаючись на положення п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33, п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.1082, ч.1 ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача у примусовому порядку ці кошти.

В судові засідання позивач не зявлявся, подавав до суду заяви, в яких позов підтримував, просив його задовольнити, а справу розглянути за відсутності його представника (а.с.150, 168, 172, 175), також позивачем подані додаткові пояснення на заперечення відповідача щодо строку позовної давності (а.с.154-156).

Відповідач та її представник ОСОБА_3 в судових засіданнях, що відбувалися 04.09.2017р. і 09.11.2017р. позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити у звязку зі спливом загального строку позовної давності у три роки, про що надали суду заперечення проти позову від 04.09.2017р. (а.с.134-136), а також заяву від 20.12.2017р. про сплив позовної давності та у звязку з цим відмови у позовних вимогах (а.с.163-164), в судові засідання, що відбувалися 20.12.2017р. і 10.01.2018р. позивач та його представник не зявилися, останній подав до суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.169, 171).

Суд, заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши і оцінивши зібрані у справі письмові докази, дійшов до наступного.

Встановлено, що 08.01.2013р. о 13год. 50хв. на 363км 300м автошляху Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля «КІА RIO 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, під керуванням відповідача і автомобіля «DАF ТЕ 95ХЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (с.Ставчани, Пустомитівського району, Львівської області, ), під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі зіткнулися і отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №9140466 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.12-13).

За наслідками вказаної ДТП ст.ІДПС взводу з обслуговування СП №4 ст.лейтенантом міліції ОСОБА_5 08.01.2013р. відносно відповідача ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за порушення п.12.1 Правил дорожнього руху (не вибрано безпечну швидкість руху і не ураховано дорожню обстановку, внаслідок чого було здійснено наїзд на металеву огорожу та відбулося зіткнення з автомобілем «DАF ТЕ 95ХЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів), відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 29.01.2013р. по справі №512/77/13-п відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення п.12.1 Правил дорожнього руху і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, яка ніким не оскаржувалась і набрала законної сили 09.02.2013р. (а.с.14-15).

Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну, у період з 02.12.2012р. по 01.12.2013р. була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «СТАТУС» на страхову суму 50000грн., розмір франшизи 500грн., що підтверджується страховим полісом №АВ/9815057 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6).

Пошкоджений автомобіль «DАF ТЕ 95ХЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2, був застрахований власником ТОВ «Транс-Сервіс-1» у ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на страхову суму 260000грн., що підтверджується полісом №19G-0379847 добровільного страхування транспортного засобу, строк дії з 20.08.2012р. по 19.08.2013р. (а.с.8).

Вартість пошкодження автомобіля «DАF ТЕ 95ХЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно рахунку-фактури №ТС-0000026 від 15.01.2013р., акту виконаних робіт №ТС-0000026 від 01.02.2013р. та страхового акту №000005404 (142 609) від 21.02.2013р. становить 152520,18грн. (а.с. відповідно 57, 58, 59).

ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було подано до ПрАТ «СК «СТАТУС» заяву №142609/23/ЮК від 16.05.2012р. на виплату страхового відшкодування на суму 49500грн., яку останній отримав 20.05.2013р. (а.с.7), у звязку з чим 12.07.2013р. ним було складено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 49500грн. (а.с.85), страховий акт №9238-13-59-15 про наслідки розслідування події, що сталася 08.01.2013р. (а.с.84), а також розпорядження №9238, на підставі якого ПрАТ «СК «СТАТУС» добровільно перерахувало ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» 27.08.2013р. платіжними дорученнями №2930 і №3340 грошові кошти в сумі 25000,00грн. і 24500,00грн. відповідно (а.с.87, 88), тобто факт настання страхового випадку ніким не оспорюється.

29.11.2013р. ПрАТ «СК «СТАТУС» направило відповідачу регресну вимогу на суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 49500грн. (а.с.89-90), яка залишилась відповідачем не виконаною.

28.04.2014р. ПрАТ «СК «СТАТУС» було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» договір про надання фінансових послуг факторингу №4/28-04/2014 з додатком до нього від 28.04.2014р., згідно якого до останнього перейшло право вимоги за грошовим зобовязанням, як страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування (регресна вимога), у тому числі і з ОСОБА_4 (власник і страхувальник легкового автомобіля «КІА RIO 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1, винна особа ОСОБА_1 (відповідач) в сумі 49500,00грн. (а.с.96-99, 100-103).

06.11.2014р. ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» направило на адресу відповідача вимогу в порядку регресу (а.с.91-93, 94-95), яку також відповідач не сплатив.

З вказаною позовною заявою позивач звернувся до суду 23.08.2016р., про що свідчить поштовий штемпель на опису вкладення у цінний лист, надісланий до Савранського районного суду Одеської області, а також на конверті з цього поштового відправлення (а.с. відповідно 122, 122-а).

Позов мотивований тим, що відповідач у порушення підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не подав страховику письмове повідомлення про ДТП, а тому завдана третій особі шкода має бути відшкодована безпосередньо відповідачем як особою, винною у настанні ДТП.

У підпункті «ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону.

Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте, суд вважає, що в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, та приймаючи до уваги, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, до того ж позивачем не доведено ту обставину, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат, у звязку з чим суд вважає, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для предявлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу.

Крім того, покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); уклавши договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобовязання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обовязку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст.3, 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі №6-284цс15 та від 22.03.2017р. у справі №6-2011цс16.

Суд не приймає доводи відповідача щодо того, що позовна заява подана з порушенням строків позовної давності виходячи з наступного.

В силу ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (ст.253 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за регресними зобоязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання (ч.6 цієї статті), зокрема, виплати страхового відшкодування; при цьому, відповідно до ч.1 ст.262 цього Кодексу заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки днем виконання основного зобовязання є день виплати ПрАТ «СК «СТАТУС» страхового відшкодування ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь потерпілої особи, тобто 27.08.2013р. (а.с.87, 88), а з позовом до суду ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося 23.08.2016р., про що свідчить поштовий штемпель на опису вкладення у цінний лист, надісланий до суду, а також на конверті з цього поштового відправлення (а.с. відповідно 122, 122-а), тому висновок позивача про сплив позовної давності є помилковим.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.979 ЦК України, ч.ч.1, 5, 6 ст.81, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Апеляційного суду Одеської області через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області ОСОБА_6