ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1361/18 Справа № 203/3788/17 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

17 жовтня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08.09.2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування коштами 27,60% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим, станом на 27.09.2017 року, утворилась заборгованість в загальному розмірі 30597,09 грн., що складається із заборгованості по кредиту - 15111,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12918,16 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 634,55 грн. та штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 1433,19 грн. (процентна складова). Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3, яка не є учасником справи, вказану заборгованість в загальному розмірі 30597,09 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. (а.с. 3-6, 82-83).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 101-102).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про задоволення вимог банку в повному обсязі (а.с. 162-167).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується, зокрема, поштовим повідомленням про вручення судової повістки позивачу, а також розміщенням відповідного оголошення про слухання справи на сайті судової влади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення місцевого суду відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" надано копію анкети-заявки від 08.09.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11-12).

З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що заявником не було визначено вид замовлених банківських послуг. В графі «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прошу надати мені перераховані нижче послуги: платіжна картка кредитна «Універсальна», пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка GOLD, ощадкнижка (депозит)» - немає жодних відміток (а.с. 12).

Більше того, в зазначеній Анкеті-заяві, яка викладена у вигляді бланку, в графі «Бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка універсальна/GOLD» не зазначена будь-яка інформація.

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов'язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 15-61).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умов та Правил надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

На підтвердження свого позову банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.09.2010 року, згідно якого борг дорівнює 30597,09 грн., що складається із заборгованості по кредиту - 15111,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12918,16 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 634,55 грн. та штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 1433,19 грн. (процентна складова).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредитних коштів або розміру кредитного ліміту, строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом; встановивши, що в анкеті-заяві споживачем взагалі не визначено вид замовленої банківської послуги; приймаючи до уваги, що банком не представлено суду доказів отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі (платіжні, касові документі тощо); враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правила надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - колегія приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факт укладення з відповідачем саме кредитного договору та не доведено його умови.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідачки. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні,

Саме такий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Більше того, згідно змісту уточненої позовної заяви, ПАТ КБ "ПриватБанк" остаточно просив стягнути заборгованість з ОСОБА_3, яка не є учасником даної справи (а.с. 83 зворот).

Колегія звертає увагу, що відповідачем не заявлено про визнання позовних вимог банку.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Клопотань про надання апеляційному суду будь-яких доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді