Справа № 761/8335/18
Провадження № 2/761/4647/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапаковій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача (неустойку) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 100 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Радянського районного суду міста Києва 11 липня 2001 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.07.2001 року на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. 09.08.2001 року постановою відділу державної виконавчої служби Радянського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа 2-2341 від 11.07.2001 року. Зазначене виконавче провадження посадовими особами виконавчої служби було втрачено і ОСОБА_1 отримала в суді дублікат виконавчого листа, по якому постановою від 12 червня 2007 року у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва було відкрито виконавче провадження № 10371126 з виконання виконавчого документу виданого 11 липня 2001 року Радянським районним судом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини. З моменту відкриття виконавчого провадження і до ІНФОРМАЦІЯ_2, коли неповнолітній доньці ОСОБА_3 виповнилось 18 років, відповідач не сплатив жодних грошових коштів і судове рішення виконано не було. 27.06.2013 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по виконанню вищезазначеного рішення суду, яка становила 82 440,56 грн. та видано відповідну довідку. ОСОБА_2 20.11.2015 року не оскаржуючи будь-яких дій державного виконавця, звернувся із заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Києва з проханням про проведення перерахунку суми заборгованості, надавши відповідні документи про заробітну плату з 2007 по 2011 року, повідомивши державну виконавчу службу про своє працевлаштування на ТОВ «Альфа-АТМ» та проханням направити до бухгалтерії цього підприємства виконавчі документи про стягнення аліментів. Державним виконавцем 04.12.2015 року, з урахуванням заяви ОСОБА_2, здійснено перерахунок та складено нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (повноліття дитини) становила уже 56 349,13 грн. Боржник ОСОБА_2 був належний чином ознайомлений з текстом зазначеної довідки-розрахунку та визначеною в ній сумою заборгованості, під час його особистого ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відповідно до поданої ним 11.02.2016 року заяви до ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва. Окрім того, згідно до відповіді на адвокатський запит з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, за зверненням стягувача, боржника ОСОБА_2 було належним чином додатково повідомлено про розмір заборгованості також і шляхом направлення на його адресу довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 224/12 від 07.02.2017 року. Розмір заборгованості по аліментах визначений 04.12.2015 р. згідно зазначеної довідки-розрахунку становить 56 349,13 грн. На початку 2016 року, позивач отримала часткову заборгованість по аліментах у сумі 473,38 грн. від ТОВ «Альфа-АТМ». 09.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 у ТОВ «Альфа-АТМ». Листом Підприємство повідомило, що ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 15.02.2016 р. До часу звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 не отримала жодних коштів у погашення заборгованості по сплаті аліментів, що дає підстави вважати, що відповідач сумлінно не виконує ні рішення суду і покладені на нього батьківські обов'язки. Отже, в даному випадку заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в даному випадку з вини боржника ОСОБА_2 Сума несплачених аліментів становить 55 875,75 грн., а тому один відсоток від цієї суми становить 558 грн. 76 коп. Станом на 07.03.2018 р. розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню за один рік (365 днів) та 6 днів з боржника ОСОБА_2, який зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду з 2001 року становить 207 299,96 грн. Однак, враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, та зважаючи на принцип справедливості і співмірності розміру заборгованості, позивач вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню у в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 24 квітня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у позові. Оскільки право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів є похідними від права отримувати аліменти, а аліменти стягувались на утримання доньки, то несплата аліментів порушувала права саме ОСОБА_3, як власника аліментів. Як зазначає відповідач, донька ОСОБА_3 є повнолітньою, несплата аліментів порушувала саме її законні інтереси, а тому ОСОБА_1 немає права на звернення до суду із даним позовом. Також, вважає суму в розмірі 100 000,00 грн. незаконною, оскільки остання перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам. Враховуючи, що донька досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 то строк позовної давності в три роки сплив, а тому має місце застосування строку позовної давності.

В свою чергу від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, однак остання не може братись судом до уваги, оскільки додана в порушення вимог ч. 2 ст. 278 ЦПК України.

Третя особа не скористалась своїм правом на подачу пояснень по суті спору.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що постановою Радянського районного суду міста Києва 11 липня 2001 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.07.2001 року на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Постановою державного виконавця Іващенка від 09.08.2001 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти 1/4 частини.

В подальшому, 20.04.2007 року позивачу було видано дублікат виконавчого листа № 2-2341/2001 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_3 починаючи з 04.07.2001 року і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції міста Києва від 12 червня 2007 року відкрито виконавче провадження.

Із довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 125/12 від 27.06.2013 р. ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві вбачається, що станом на 27.06.2013 року заборгованість за ОСОБА_2 становить 82 440,56 грн.

Також, як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про перерахунок заборгованості аліментів надавши довідку про розмір заробітної плати № 16-36-15/6-27 від 29.07.2015 за період з 01.09.2007 р. по 1.06.2011 р. на підставі чого державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості по аліментам.

У зв'язку із перерахунком заборгованості по виплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить 56 349 грн. 13 коп., що підтверджується довідкою № 224/12 від 07.02.2017 р. виданою Шевченківським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві.

Як зазначає позивач, ТОВ «Альфа-АТМ» де на той час працював ОСОБА_2 було перераховано на початку 2016 р. у якості погашення заборгованості по аліментам суму у розмірі 473,38 грн.

Отже, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на день звернення до суду із даним позовом (07.03.2018 р.) становить 55 875,75 грн.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В порядку ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 був обізнаний про відкрите виконавче провадження про стягнення із нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 на користь її матері ОСОБА_1, що підтверджується заявами відповідача про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Доказів відповідач у порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, про те, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивача не спростував.

Отже, суд дійшов до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у невиконанні рішенні суду по сплаті аліментів на утримання доньки.

Суд, відхиляє твердження відповідача що мати доньки не має право на звернення до суду із позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки воно суперечить положенням ст. 196 СК України.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 2001 року по 07.03.2018 р. становить 207 299,96 грн.

Проте, позивач зазначає, що враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача вважає, що сума 100 000,00 грн. буде співмірною сумі заборгованості по аліментам.

Разом з тим, оскільки положенням ст. 196 Сімейного кодексу України надано право одержувачу аліментів на стягнення неустойки (пені) в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 55 875 грн. 75 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а в решті вимог відмовити.

Також, суд не може погодитись із доводами відповідача щодо пропуску строку позовної даності, оскільки ОСОБА_2 не доведено, що заборгованість по аліментах повністю погашена.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від його сплати за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 80, 84, 141, 196, ст.ст. 10, 11, 12, 81, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2. ідентифікаційний номер НОМЕР_2) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 суму в розмірі 55 875,75 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: