Ухвала

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 465/4992/17

провадження № 61-43387ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації з місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Подана 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 до Верховного Суду касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

Із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що оскаржувана постанова прийнята апеляційним судом Львівської області

26 червня 2018 року. Повний текст постанови виготовлено 06 липня

2018 року.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті 124 ЦПК України).

Таким чином, останнім днем оскарження є 06 серпня 2018 року. Заявник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 23 серпня 2018 року, що підтверджується відтиском штемпеля на конверті.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

ОСОБА_1 у клопотанні, що міститься у касаційній скарзі, просить поновити строк на касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання заявник вказує, що не був повідомлений про розгляд справи та не був присутнім при проголошенні постанови апеляційним судом з поважних причин, а саме ? стану здоров'я (серцевий напад). Копії постанови апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року заявник не отримав, дізнався про прийняте рішення судом апеляційної інстанції лише

08 серпня 2018 року.

Аналіз причин, вказаних в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження свідчить, що вони не можуть бути визнані поважними, оскільки на їх підтвердження не надано будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення, не надано доказів отримання заявником копії судового рішення саме

08 серпня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, заявнику слід надати суду відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що він додав до неї документ, що підтверджує сплату судового збору. Верховним Судом встановлено, що в додатках до касаційної скарги відсутній вказаний додаток, про що складено акт від 29 серпня 2018 року.

04 вересня 2018 року до Верховного Суду через засоби поштового зв'язку надійшло клопотання ОСОБА_1, в якому заявник порушує питання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі статті 136 ЦПК України. Заявник зазначає, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, доходів не має і на даний час може сплатити судовий збір лише у розмірі 600,00 грн. До клопотання заявником додано оригінал квитанції від 28 серпня 2018 року № 288 про сплату судового збору у розмірі 600,00 грн.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Враховуючи наведене, заявником не надано жодних доказів на підтвердження його майнового стану, зокрема доказів про доходи чи відсутність доходів, вказані ОСОБА_1 обставини не можуть вважатись достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Із постанови апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2(фізична особа) звернулася до суду першої інстанції у серпні 2017 року з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації з місця проживання.

Тобто заявлено чотири вимоги немайнового характеру.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір

у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви в суд першої інстанції становить 2 560,00 грн (1 600,00 грн х 0,4) х 4)). Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 5 120,00 грн

(1 600,00 грн х 200 %) судового збору. Враховуючи те, що заявником сплачено судовий збір у розмірі 600,00 грн (відповідно до квитанції від 28 серпня

2018 року № 288), а тому потрібно доплатити 4 520,00 грн судового збору за подання касаційної скарги або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило