Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/1010/17 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/229/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ :

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником трикімнатної квартири НОМЕР_1 що розташована на першому поверсі у першому під'їзді будинку АДРЕСА_1 та постійно в ній проживає разом з родиною.

На першому поверсі у першому під'їзді зазначеного будинку розташоване нежитлове приміщення НОМЕР_2 яке є суміжним з її квартирою та належить на праві власності відповідачам.

Як вбачається з Акту обстеження магазину "Вацак", розташованому за адресою: АДРЕСА_1, від 17.12.2015 р. квартира НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради "Про переведення квартири АДРЕСА_1 до нежитлового фонду", є нежитловим приміщенням та використовується під магазин реалізації продовольчих товарів.

У торговому залі магазину працює 4 одиниці холодильного обладнання для зберігання продукції. Холодильне обладнання знаходиться на відстані 0,5 м від стін приміщення.

У зв'язку з встановленням у магазині "Вацак" зазначеного холодильного обладнання, яке працює цілодобово, а між її житловою кімнатою та торгівельним залом нежитлового приміщення відповідачів суміжна міжквартирна перегородка, в житловій кімнаті (спальня) в нічній час відчутна вібрація, яка заважає їй спати.

На її неодноразові звернення комісією Запорізької міської ради та Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області були проведені перевірки нежитлового приміщення НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1 за результатами яких було встановлено порушення відповідачами вимог діючого законодавства.

У травні 2016 p. відповідачами була проведена реконструкція нежитлового приміщення АДРЕСА_1 під магазин продовольчих, непродовольчих товарів та офіс і виконанням робіт по шумоізоляції стін.

Але за результатами проведення ремонтних робіт відповідачами були не повною мірою додержані вимоги ДБН В.2.2-23:2009, ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.1.1-31:2013, СанПиН 5781-91 та СН 1304, як наслідок, в її житловій кімнаті (спальні) в нічній час рівень вібрації не відповідає санітарним нормам для житлового приміщення.

Значний рівень вібрації у нічній час від холодильного обладнання, розташованого у приміщенні відповідачів, шкідливо впливає на стан її здоров'я, заважає їй спати, що позбавляє її можливості використовувати власну кімнату.

На підставі зазначеного просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 провести реконструкцію нежитлового приміщення НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2-23:2009, ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.1.1-31:2013, СанПиН 5781-91 та СН 1304, забезпечивши звукоізоляцію та віброізоляцію несучих конструкцій таким чином, щоб забезпечити рівень вібрації у квартирі НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності з санітарними нормами, а також забезпечивши відокремлення приміщення зазначеної квартири протипожежними перегородками першого типу і перекриттями 3-го типу без прорізів; зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 виконати рішення суду про проведення реконструкції в місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили, стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору по 320 грн. з кожного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 провести реконструкцію нежитлового приміщення АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2-23 :2009, ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.1.1-31:2013, СанПиН 5781-91 та СН 1304, забезпечивши звукоізоляцію та віброізоляцію несучих конструкцій таким чином, щоб забезпечити рівень вібрації у квартирі АДРЕСА_2 у відповідності з санітарними нормами, а також забезпечивши відокремлення приміщення зазначеної квартири протипожежними перегородками першого типу і перекриттям третього типу без прорізів.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати по сплаті судового збору по 320, 00 грн. з кожного.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обрання позивачем неналежного способу захисту, невірне застосування судом першої інстанції санітарних та будівельних норм, неповне з'ясування обставин стосовно вібрації, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_5 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначила, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, внаслідок неправомірних дій відповідачів вона обмежена у здійсненні права власності щодо квартири.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні квартирою, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не відповідність рівня вібрації у квартирі позивача санітарним нормам є наслідком недодержання відповідачами відповідних будівельних норм та санітарних правил, не виконання відповідачем вимог будівельних норм щодо відокремлювання приміщень громадського призначення протипожежними перегородками несе загрозу життю та здоров'ю позивача та членам її родини.

З таким висновком не погоджується колегія суддів.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Підставою для подання позову ОСОБА_5 є вчинення відповідачами перешкод їй як власнику в реалізації нею повноважень розпорядження або (та) користування належним їй майном, та має на меті усунення тривалих порушень таких її повноважень.

Характерною ознакою такого позову повинно бути протиправне чинення відповідачем перешкод позивачу у реалізації нею повноважень розпорядження або (та) користування належним їй майном, тобто, достатньо, щоб такі дії відповідача об'єктивно порушували права позивача як власника майна і були протиправними.

Предметом такого позову має бути вимога позивача як володіючого майном власника до відповідача про усунення порушень її права власності, що перешкоджають їй належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № 666 від 30.07.1996 р. та технічним паспортом на квартиру, що позивач є співвласником трикімнатної квартири НОМЕР_1 що розташована на першому поверсі у першому під'їзді будинку АДРЕСА_1, (т.1, а.с. 5, 54-55).

Судом також встановлено, що в зазначеному будинку на першому поверсі розташоване нежитлове приміщення НОМЕР_2 яке є суміжним з квартирою позивача та належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Як вбачається з припису № 49 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.04.2016 р. та припису № 50 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.04.2016 р. відповідачам було заборонено експлуатувати об'єкт з 25.04.2016 р. до прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку (т.1, а.с. 84, 87).

Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 25.05.2016 р. № ЗП 73 в нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 була проведена реконструкція під магазин продовольчих, непродовольчих товарів та офіс та об'єкт було введено в експлуатацію (т.1, а.с. 33-35).

За приписами частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України, у редакцій 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Аналогічна норма міститься й у частині першій статті 12 чинного ЦПК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 та частин першої й четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні норми містяться й у частині третій статті 12 і частинах першій та шостій статті 81 чинного ЦПК України.

Проте матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження того, що джерело перевищеного рівня допустимих вібрацій знаходиться саме в нежитловому приміщенні, яке належить відповідачам.

Посилаючись на протокол №323 від 26.08.2016 року проведення досліджень вібрації (т.1, а.12)., в якому зазначено про зареєстроване перевищення допустимого рівня вібрації на 1дб відповідно до СН 1304-75, суд не звернув уваги та не надав оцінки наступним обставинам.

По-перше, в матеріалах справи, наявні ще три протоколи проведення досліджень вібрації: №849 від22.12.2016 року (т.1, а.с.16), №850 від 22.12.2016 року (т.1, а.с.13), №851 від 22.12.2016 року (т.1, а.с.14), які виконані цією ж установою, якими встановлено відсутність будь-якого перевищення рівня допустимих вібрацій.

Всі проведення досліджень вібрації проводились в приміщенні, яке належить позивачу, жодного протоколу щодо дослідження рівня вібрації в приміщеннях, належних відповідачам матеріали справи не містять та позивачами не надано, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Протокол №323 від 26.08.2016 року не містить посилань на встановлене джерело вібрації.

При розгляді справи в суді, ані позивач, ані його представник не заявляли клопотань про проведення відповідної судової експертизи з цього питання.

Судом апеляційної інстанції сторонам було роз'яснено право заявити клопотання про проведення судової експертизи, але позивач таким правом не скористався.

Посилання позивача на лист міського комунального підприємства «Основаніє» що роботи щодо прочищення систем водовідведення, які проводились працівниками підприємства (т.1, а.с.15) не можуть утворювати вібрації в якості доказу наявності джерела вібрації саме в приміщенні відповідачів є припущенням, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не може слугувати належним доказом наявності джерела підвищеного рівня вібрації в приміщенні, яке належить відповідачам, і Акт перевірки №59 від 05-07.12.2016 року, оскільки з цього акту не вбачається, що при проведенні зазначеної перевірки проводились вимірювання рівня вібрації в приміщенні магазину, в акті лише зазначено, що віброзахисні заходи від роботи холодильного обладнання проведені самостійно шляхом встановлення вітринних гумових прокладок «що може бути не ефективним захистом від вібрації» (т.1, а.с.64). Будь-яких приписів щодо вжиття заходів на усунення порушень зазначений акт перевірки не містить.

Суд першої інстанції, посилаючись на норми ч.7 ст.376 ЦК України та зазначаючи про порушення відповідачами щодо істотного відхилення від проекту нежитлового приміщення НОМЕР_2 яке належить відповідачам, істотного порушення будівельних норм і правил, не надав оцінку Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 12.08.2016 року (т.1, а.с.76-77), змістом якого встановлено, що під час виїзду на об'єкт будівництва (11.08.2016 року) з метою перевірки відповідності виконаних робіт проектній документації було здійснено вибіркове розкриття конструкції звукоізоляції міжквартирної перегородки, за результатами якого по факту виконання робіт відхилень від проектної та виконавчої документації не встановлено.

Аналогічні за змістом пояснення щодо не виявлення порушень під час перевірки надані Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області у листі від 26.06.2017 року №1008-23.1/1510 (т.1, а.с.119-121).

Крім того, заявляючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів провести реконструкцію відповідно до будівельних норм та санітарних норм, позивач не вказав в позовній заяві конкретні види будівельних робіт по реконструкції приміщення, а суд задовольняючи позовні вимоги не з'ясував зазначені обставини та не перевірив можливість проведення таких робіт в приміщенні відповідачів.

.До того, ж резолютивна частина рішення не містить посилань на пункти будівельних норм та санітарних правил, у відповідності до яких відповідачі зобов'язані здійснити реконструкцію.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. А тому рішення суду підлягає скасуванню відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: