КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/2630/18 Головуючий у суді першої інстанції: ЧірковГ.Є.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3749/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 757 477,67 грн.

У поданій заяві про забезпечення позову представник позивача просив вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу в межах суми позовних вимог.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2018 року, з урахуванням виправленої описки на підставі ухвали від 25 липня 2018 року, заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) в межах суми позовних вимог у розмірі 757 477,67 грн., а саме на:

- земельну ділянку 0,12 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська селищна рада, кадастровий номер НОМЕР_3, реєстровий номер об'єкту нерухомого майна: 18;

- земельну ділянку 0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_2, реєстровий номер об'єкту нерухомого майна: 18;

-1/6 частину квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер:37986865;

-1/6 частину квартири АДРЕСА_2, реєстраційний номер: 37985067.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що всупереч положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. До того ж, позивачем не надано суду доказів, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2018 щодо наявного майна у відповідача ОСОБА_3, дійсно належить саме йому, а тому існує реальна ймовірність порушення прав інших осіб, які не є сторонами справи. Просив також врахувати, що він не був повідомлений судом про розгляд даної справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не відповідають обставинам справи та вимогам ЦПК України, тоді як ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є обґрунтованою та законною, а відтак підстави для її скасування відсутні.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та накладаючи арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням характеру спірних правовідносин, доводів та доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог існує реальна загроза, що невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що у липні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики в загальній сумі 757 477,67 грн., посилаючись на те, що 17 листопада 2017 року вона позичила відповідачу кошти, які останній зобов'язувався повернути до 10 грудня 2017 року. На підтвердження отриманих коштів ОСОБА_3 надала розписку.

З метою забезпечення позову просила накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачеві в межах суми позовних вимог, обґрунтовуючи доводи заяви тим, що незастосування заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, оскільки позичальник допустив невиконання узятих на себе зобов'язань, на неодноразові її прохання про повернення коштів не реагував, відповідач є спеціалістом у галузі права, знає та розуміє усі наслідки можливого рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості та подальшого його виконання, а відтак має реальну можливість відчужити належне йому на праві власності майно з метою уникнення відповідальності, чим повністю поставить під сумнів реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Належність на праві власності відповідачу нерухомого майна позивач підтвердила інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 липня 2018 року, а також орієнтовну вартістьі цього майна (а.с. 29-38, 40-52).

До матеріалів заяви долучила витяги з кримінального провадження на підтвердження обставин реєстрації заяв стосовно незаконних дій ОСОБА_3 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України (заволодіння грошовими коштами фізичних осіб шляхом обману) - а.с. 27, 28.

За змістом положення статі 149 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини у поданих матеріалах позивача свідчить вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання боргового зобов'язання, розмір грошової суми до стягнення та дані про особу відповідача.

Юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Встановивши при розгляді заяви про забезпечення позову, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції правомірно застосовував вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачеві, у межах розміру сум позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заявником, всупереч положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України, не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду спростовуються встановленими обставинами під час розгляду заяви про забезпечення позову ОСОБА_4 У вирішенні даного питання суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Посилання відповідача щодо відсутності відомостей про належність йому нерухомого майна на яке накладено арешт є безпідставним, оскільки на підтвердження належності на праві власності відповідачу нерухомого майна позивачем надана інформаційна довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 липня 2018 року. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав. Повторно, з датою формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 грудня 2018 року, позивачем до відзиву до апеляційної скарги долучено інформаційну довідку, яка також підтверджує належність відповідачу ОСОБА_3 на праві власності нерухомого майна, на яке судом вжито заходи забезпечення позову.

Неповідомлення відповідача про розгляд питання про забезпечення позову не призвело до порушення прав відповідача, оскільки відповідно до норми статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. Лише у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: