У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву про забезпечення позову, подану ОСОБА_1 до відкриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яка вмотивована наступним. Позивач звертається до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача перед пред'явленням позову. Предметом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення боргу за Договором позики грошових коштів №б/н від 01.03.2017 року у загальному розмірі 111657,79 грн.. Наявність майнового спору між сторонами обумовлена тим, що відповідач, у порушення своїх зобов'язань за Договором позики № б/н від 01.03.2017 року більше одного року не здійснює повернення грошових коштів, що були позичені у позивача. Факт отримання грошових коштів у сумі 100 000,00 грн. підтверджується розпискою відповідача. При цьому, позивач має інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, що ОСОБА_2 є власником Квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Дане нерухоме майно (квартира) не є обтяженим будь-якими зобов'язаннями відповідача перед третіми особами, а отже, існує ризик відчуження відповідачем у будь-який час без будь-яких правових перешкод. У той же час, грошові зобов'язання відповідача перед позивачем у розмірі 111657,79 грн. мають забезпечуватись рівноцінним майном та/або грошовими коштами, адже існують ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу та, як наслідок, ефективний захист порушених прав позивача. Позивач вважає, що існують обґрунтовані ризики того, що після відкриття провадження у даній справі та отримання відповідачем копії позовної заяви, він буде намагатись відчужити все належне йому майно, що унеможливить виконання рішення суду та захист прав позивача. У зв'язку з вищевикладеним заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Піддавши аналізу заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, вважаю, що вказана вище заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України «Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вказана заява про забезпечення позову подана до суду до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 352,40 грн.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявником не сплачено судовий збір.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявнику належить сплатити судовий збір, у розмірі визначеному чинним законодавством.

Крім того, слід зазначити, що в заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та у заявника є відомості, які свідчать про те, що вказане нерухоме майно належить саме ОСОБА_2

Відповідно підставою для накладення арешту на майно ОСОБА_3 повинні бути докази, які свідчать про те, що таке нерухоме майно (квартира) належить особі на праві власності, такі докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна у особи.

Однак, будь яких доказів того, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_3 суду не надано, що на думку суду, унеможливлює виконання дій по забезпеченню позову.

А самі лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява про забезпечення позову є такою, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову, подану ОСОБА_1 до відкриття провадження у справі - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її кладення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Г. Таран