Справа № 361/4928/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/3210/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 51 05.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільний із відповідачем син проживає разом із ОСОБА_2, а ОСОБА_3 ніякої уваги дитині не надає, ні в матеріальному, ні в моральному розумінні.

Аліменти на дитину не сплачує, не піклується про сина, не дбає про його розвиток та здоров'я.

Ухилення відповідача, як батька, від виконання своїх обов'язків, проявляється в тому, що він не піклується про здоров'я дитини, його фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; взагалі не спілкується із дитиною, останні вісім місяців до сина не приїздив, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти.

З огляду на вищевикладені обставини, позивач вважає, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина.

Просила суд, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхній син проживає разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 ніякої уваги дитині не надає, ні в матеріальному ні в моральному розумінні. Аліменти на дитину не сплачує, не піклується про нього, не дбає про його розвиток та здоров'я. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 січня 2018 року перевищує 95000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Вихованням та повним утриманням сина займається позивач.

24 вересня 2015 року був укладений шлюб між позивачем та ОСОБА_6, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Відповідач ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків не виконує. Ухилення відповідача як батька від виконання своїх обов'язків, значиться в тому, що він не піклується про здоров'я дитини, його фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; взагалі не спілкується з дитиною; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти.

11 липня 2017 року комісією з питань захисту прав дітей Броварської районної державної адміністрації Київської області було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що відповідач не надав до суду першої інстанції жодного доказу, який би підтверджував факт його участі у вихованні сина та його бажанні спілкуватися з ним.

Просила, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5

В свою чергу ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу в якому посилається на те, що позивач не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки ОСОБА_3, чи свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, жорстокого поводження з дитиною чи зловживання відповідачем алкоголю або наркотиків, вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушувань її до жебракування та бродяжництва.

Крім того, ОСОБА_2 умисно перешкоджає ОСОБА_3 спілкуватися, бачитися з сином, ОСОБА_5, у зв'язку з чим на даний час Органом опіки та піклування триває необхідний збір документів для засідання комісії з метою встановлення годин бачитися з сином.

Крім того, Броварським відділом поліції ГУНП в Київській області була проведена перевірка за фактом не сплати ОСОБА_7 аліментів, за результатами якої встановлено, що підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутні.

Просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2007 року виконком Руднянської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «ОСОБА_2», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1.

Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про його народження НОМЕР_2, виданого 20 серпня 2007 року виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2008 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано, про що 28 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_3.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2008 року стягнуто із ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного судового рішення 26 листопада 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист за №2-4233/2008 р.

Згідно із довідкою-розрахунком №170, виданої 18 січня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01 січня 2018 року складає 95 947 (дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 14 грн.

Матеріалами справи встановлено, що у зв'язку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6, прізвище позивача із «ОСОБА_2» змінено на «ОСОБА_2», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_4

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 31 березня 2016 року та 19 липня 2016 року малолітній ОСОБА_10 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Квартира, в якій проживає малолітній ОСОБА_4 із ОСОБА_2 містить всі умови для розвитку та проживання дитини.

Зі змісту характеристики на учня 4-А класу школи І-ІІІ ступенів №217 Дарницького району у м. Києві вбачається, що ОСОБА_4 навчається у школі № 217 з січня 2017 року. Приділяють увагу навчанню та вихованню його матір ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_6. Рідний батько досягненнями хлопчика не цікавиться, жодного разу у школі не з'являвся.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 20 липня 2017 року за №1066/01-12 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки ОСОБА_3 чи свідомого нехтування останнім своїми батьківськими обов'язками, жорстоко поводження з дитиною, чи зловживання відповідачем алкоголю або наркотиків, вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушувань її до жебракування та бродяжництва.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

За роз'ясненнями п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів винної поведінки зі сторони ОСОБА_3, а також нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, жорстокого поводження з дитиною чи зловживання відповідачем алкоголю або наркотиками та вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушувань її до жебракування та бродяжництва.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді