РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Дорошинської В.Е.

за участю секретаря: Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ту обставину, що в вересні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 за вчиненням нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна та при перевірці нотаріусом в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, про наявність чи відсутність запису про арешт нерухомого майна було виявлено, що за субєктом : ОСОБА_1 (інші ідентифікаційні дані відсутні) зареєстровано обтяження №1941104 від 04.05.2005р. та було повідомлено, що Комсомольським РВДВС м.Херсона, в рамках виконавчого провадження було винесено державним виконавцем Ошурко М.М. Постанову про арешт майна № АА333017 від 04.05.2005 року, боржником в яких виступала - ОСОБА_1, з вказанням РНОКПП:НОМЕР_1, та з зазначенням її адреси місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, відповідно до вказаної постанови було накладено арешт на все належне їй майно.

Однак вона немає ніяких боргових зобовязань та з метою зясування звернулася до Херсонського міського суду з проханням надати інформацію про наявність в архіві суду відносно неї будь-якої справи за період 2003-2005роки, на що було повідомлено, що жодних справ де вона є відповідачем не виявлено. На її звернення до відповідача ВДВС з заявою про зняття вищевказаного арешту з усього належного їй майна, однак їй було відмовлено листом від 28.09.2018р. за №48764, та зазначено, що на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження, боржником в яких виступала вона - ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_2, але строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки. Якщо виконавче провадження і перебувало на виконанні в паперовому вигляді до вступу в силу Наказу МЮУ від 20.05.2003р.№43/5 «Про затвердження положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», введення такого реєстру в дію та внесення до нього відповідної інформації, виконавче провадження знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. Відділ не веде окремий облік винесення державними виконавцями постанов про арешт майна та не зберігає постанови про накладення арешту, тому зняти арешт з належного мені майна не мають можливості.

У звязку з викладеним просить зняти арешт з усього майна гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕЕ№ 755741, виданий 09.09.2002 року Комсомольським ВМ УМВС України в Херсонській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА333017від 05.04.2005 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №1941104.

Позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив

, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.02.2001р.н. ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в Державному Бюро Технічної Інвентаризації за реєстровим №49982 від 06.09.2002 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-КГ №003966 виданого 11.01.2002 року ОСОБА_3 змінила прізвище на «Зайцева».

Судом встановлено, що позивач звернулася до Приватного нотаріуса, на що їй було повідомлено, про наявність запису про арешт всього майна.

Відповідно до листа повідомлення від 19.09.2018 року за №46770 Корабельним РВДВС м. Херсона встановлено, що Комсомольським районним відділом Державної виконавчої служби міста Херсона, правонаступником якого являється Корабельний РВДВС м.Херсона, в рамках виконавчого провадження було винесено державним виконавцем Ошурко М.М. постанову про арешт майна № АА333017 від 04.05.2005 року, боржником в яких виступала ОСОБА_1, з зазначенням її ідентифікаційного номеру РНОКПП:НОМЕР_1, та з зазначенням адреси місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до відповіді на заяву позивача від 20.09.2018 року Херсонським міським судом повідомлено, що від 26.09.2018р. за №530/18 по архіву Комсомольського районного суду м. Херсона та Дніпровського районного суду м. Херсона цивільну справу де є відповідачем ОСОБА_1 не виявлено. По архіву Суворовського районного суду м. Херсона виявлено цивільну справу №2-1548/03 за позовом КЖЕП «Таврійський-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на утримання будинку та прибудинкової території та надано рішення суду від 25.05.2003 року. Зі змісту рішення Суворовського районного суду м. Херсона по цивільній справі №2-1548/2003 за позовом КЖЕП «Таврійський-3» до ОСОБА_1 про стягнення боргу на утримання житлового будинку та прибудинкової території, виявлено, що вона не є відповідачем по даній справі, оскільки не проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 і не мала боргу перед КЖЕП «Таврійський-3».

Відповідно до листа звернення від 28.09.2018 року за №48764 щодо зняття вищевказаного арешту з усього належного позивачу майна, ОСОБА_1, було відмовлено та зазначено наступне, що на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження, боржником в яких виступала - ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_6, але відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 р.(який діяв до 07.06.2017р) та відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затвердженого наказом МУЮ №1829/5 від 07.06.2017, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки. Якщо виконавче провадження і перебувало на виконанні в паперовому вигляді до вступу в силу Наказу МЮУ від 20.05.2003р.№43/5 «Про затвердження положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», введення такого реєстру в дію та внесення до нього відповідної інформації, виконавче провадження знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. Відділ не веде окремий облік винесення державними виконавцями постанов про арешт майна та не зберігає постанови про накладення арешту, тому зняти арешт з належного позивачу майна не мають можливості. Крім, цього Постанова про накладення арешту не збереглася і в ДП «Національні інформаційні системи», яким внесено запис про арешт №1941104.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 19,20 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Пунктом 13 Постанови № 5 розяснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий також за рішенням суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність здійснити захист цивільних прав та інтересів позивача, шляхом зняття арешту з усього майна.

Враховуючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15,16, 317, 321, 386 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з усього майна гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕЕ№ 755741, виданий 09.09.2002 року Комсомольським ВМ УМВС України в Херсонській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА333017від 05.04.2005 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №1941104.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська