Справа №: 398/3249/17
провадження №: 2/398/442/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" серпня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Ковальової О.Б., за участю секретаря судового засідання Василяки І.І., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії цивільну справу № 398/3249/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом

за участю учасників:

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька, ОСОБА_4, який помер 09 січня 2017 року, права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 11, села Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області.

Свої вимоги мотивує тим, що спадкодавцеві на праві власності належав вищезазначений будинок. Правовстановлюючими документами на будинок є технічний паспорт житлового будинку індивідуального житлового фонду, складений 22.10.2013 року Олександрійським КМБТІ, відповідно до якого, житловий будинок побудовано у 1955 році. Рішенням виконкому Олександрійської ради народних депутатів від 28.04.1989 року за № 133 «Про оформлення права власності на будинки», після розгляду списків власників будинків Головківської сільської ради народних депутатів, було вирішено оформити право власності на будинки згідно доданого списку с. Головківка, всього 22 вулиці. При цьому, голові виконкому було доручено Головківської сільської ради було доручено оформити право власності на будинки. Згідно додатку до цього Рішення, серед осіб, яким було вирішено оформити право власності на житловий будинок, за № 824 значиться батько позивача, ОСОБА_4. Більше ніяких дій по реєстрації права власності спадкодавець не проводив.

Згідно з рішенням виконкому Головківської сільської ради народних депутатів від 27.09.1993 року за № 54, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», спадкодавцеві було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,99 га по вул. Горького, 11 в с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, але за видачею Державного акту на землю спадкодавець з заявою не звертався.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 666/02-31 від 29 липня 2017 року, оскільки він не надав доказів належності будинку спадкодавцеві.

Позивач вважає, що спадкодавець мав право власності на вищезазначений житловий будинок, оскільки той був збудований ще у 1955 році і тому, питання щодо належності цього майна треба вирішувати на підставі чинного на той час законодавства, яким не вимагалася державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в судовому засіданні в повному обсязі, так як вона знає, що батько склав заповіт, де заповів своє майно братові.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши в якості свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народився 12.04.1960 р. в с. Головківка Олександрійського району, Кіровоградської області, його батьком є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-УР № 428558.

ОСОБА_4 помер 09.01.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 233638 від 10.01.2017 року.

За життя його батько 28.10.2008 р. склав заповіт, яким заповідав позивачу все своє майно.

До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 11, села Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області.

Правовстановлюючими документами на будинок є технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду, складений 22.10.2013 року Олександрійським КМБТІ, відповідно до якого, житловий будинок побудовано у 1955 році.

Рішенням виконкому Олександрійської ради народних депутатів від 28.04.1989 року за № 133 «Про оформлення права власності на будинки», після розгляду списків власників будинків Головківської сільської ради народних депутатів, було вирішено оформити право власності на будинки згідно доданого списку с. Головківка, всього 22 вулиці. При цьому було доручено голові виконкому Головківської сільської ради оформити право власності на будинки.

Згідно додатку до цього Рішення, серед осіб, яким було вирішено оформити право власності на житловий будинок, за № 824 значиться батько позивача, ОСОБА_4.

Більше ніяких дій по реєстрації права власності спадкодавець не проводив.

Згідно з рішенням виконкому Головківської сільської ради народних депутатів від 27.09.1993 року за № 54, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», спадкодавцеві було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,99 га по вул. Горького, 11 в с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, але за видачею Державного акту на землю спадкодавець з заявою не звертався..

Позивач звернувся в Олександрійську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 29 липня 2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на на вищевказаний житловий будинок. Відмова обґрунтована тим, що він не надав доказів належності будинку спадкодавцеві.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки.

Право власності на збудований житловий будинок набувається у порядку,який існував на час його будівництва.

У 1948-1955 роках питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.48 р.), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою ради міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.48 р.), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно із ст. 1 Указу від 26.08.48 р., кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26.08.48 р. та Постановою від 26.08.48 р., підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.

Житлові будинки, побудовані в сільській місцевості, до експлуатації не приймалися.

За таких обставин, оскільки будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні ст. 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, що підтверджується технічним паспортом від 22.10.2013 р., спірний житловий будинок є обєктом права власності, тому є правові підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на цей будинок у порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, ч.6 ст.259 , 264, 265, 279, 352, 354 суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Головківка, вул. Соборна, 50, ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 09 січня 2017 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 11, села Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.09.2018 року.

Суддя