Суддя-доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1307/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 219/14100/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2018 року (суддя Харченко О.П.),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 515 073 грн. 87 коп..

18.05.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме: на нежитлову будівлю загальною площею 305,76 кв. м., будівлю зернового складу за адресою: АДРЕСА_1; на будинки АДРЕСА_2, а також на грошові кошти, що належать відповідачці ОСОБА_3 та знаходяться в будь-яких банківських установах на рахунках, відкритих на її ім'я, як на невизначене майно. Просив доручити Бахмутському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області провести опис майна відповідачки ОСОБА_3 з метою виконання ухвали суду про арешт грошових коштів на рахунках в будь-яких банківських установах.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2018 року заява про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме на:

- нежитлову будівлю загальною площею 305,786 кв. м., будівлю зернового складу за адресою: АДРЕСА_1;

- будинок № АДРЕСА_2;

- будинок № АДРЕСА_2;

- на грошові кошти, що належать відповідачці ОСОБА_3 та знаходяться в будь-яких банківських установах на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3, як на невизначене майно.

Доручено Бахмутському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області провести опис майна відповідачки ОСОБА_3 з метою виконання ухвали суду про арешт грошових коштів на рахунках в будь-яких банківських установах.

У апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати ухвалу від 18 травня 2018 року та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову. Посилається на порушення судом вимог процесуального права. Зокрема зазначає, що підставою для винесення ухвали про забезпечення позову є можливе утруднення в подальшому виконання рішення суду. ОСОБА_2 в порушення ст. 151 ЦПК України не зазначив обґрунтованого свого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заявником у заяві від 18.05.2018 р. зазначено, що йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_3 намагається продати будинок, належний їй на праві власності і такі дії начебто відповідачка здійснила вже після його звернення до суду, проте жодного доказу такої реальної загрози відчуження майна відповідачкою заявник не надав. Зазначена заявником ціна позову на підставі заяви від 25.03.2014 р. складає 515 073, 87 грн., в той же час за текстом самої заяви від 25.03.2014 р. сума складає 209 000 грн.. Дані реєстру прав власності на нерухоме майно згідно інформації за № НОМЕР_1 від 17.05.2018 року вказують на те, що у відповідачки дійсно є майно на праві власності, але вартість в сумі 42 239,00 грн. не є вартістю майна станом на день отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (тобто на 17.05.18 року) і позивач не надає жодного належного доказу реальної дійсної вартості майна відповідачки, а відтак, не має жодного обґрунтування доцільності вжиття кількох заходів забезпечення позову, як того вимагає ч. 4 ст. 151 ЦПК України. При обранні виду забезпечення позову суд не врахував причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин з урахуванням позиції відповідачки, судом порушений принцип співмірності та ч. 10 ст. 150 ЦПК України. Окрім цього, наголошує, що в судових засіданнях відповідачка давала пояснення суду, що розрахувалася з позивачем повністю, оскільки позивач від імені відповідачки продав 2 одиниці тракторів відповідачки і гроші отримав. Відомим для сторін фактом є те, що відповідачка здійснює підприємницьку діяльність, не перебуває в процесі припинення станом як на день звернення до суду позивача, так і на день винесення ухвали суду від 18.05.2018 року. Тобто відповідачка має офіційний заробіток і немає реальних підстав настання негативних наслідків для позивача в подальшому виконанні рішення суду.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який не відповідає вимогам ч.4 ст. 360 ЦПК України, оскільки до нього не додані докази надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки вона знаходиться у черговій відпустці з 07 серпня по 07 вересня 2018 року, тому не зможе з'явитись до суду. Клопотання відхилене з огляду на відсутність доказів перебування у відпустці, крім того, апеляційне провадження у справі відкрито 03 серпня 2018 року, відкладення розгляду справи після 07 вересня 2018 року призведе до порушення строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ст. 371 ЦПК України.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частинами 1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.4 ст. 151 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів заяви вбачається, що в провадженні суду перебуває цивільна справа позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 515 073,87 грн..

18 травня 2018 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій зазначив, що йому стало відомо, що ОСОБА_3, намагається продати будинок, належний їй на праві власності, у заявку з чим існує реальна загроза невиконання чи можливого утруднення виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачці, а саме на нежитлову будівлю, будівлю зернового складу за адресою: АДРЕСА_1 та на будинки АДРЕСА_2, а також на грошові кошти, що належать відповідачці та знаходяться у будь - яких банківських установах на рахунках, відкритих на її ім'я, посилаючись на те, що ним пред'явлено позов до відповідачки про стягнення боргу в сумі 515 073,87 грн., сукупна вартість нерухомого майна, що належить відповідачці на праві власності відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 42 239 грн., у разі не забезпечення позову існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення в майбутньому.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд обґрунтовано виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на ціну позову 515 073,87 грн. та інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, додану позивачем до заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 на праві власності належить будівля зернового складу цегляна загальною площею 305,76 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 9 784 грн.; будинок № АДРЕСА_2, вартістю 3 159 грн.; будинок № АДРЕСА_2 вартістю 29 296 грн., загальна вартість вказаного майна - 42 239 грн..

Враховуючи, що вартість зазначеного нерухомого майна менше, ніж ціна позову, суд обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на вказані об'єкти нерухомості.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість майна, зазначена у інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не є реальною дійсною вартістю майна на даний час не можуть бути підставою для скасуванні ухвали, оскільки заявником апеляційної скарги не надано доказів іншої вартості зазначеного майна.

Доводи щодо порушення принципу співмірності також не є підставою для скасування ухвали через відсутність доказів іншої оцінки нерухомого майна.

Посилання на арешт коштів на всіх рахунках відповідачки, як на підставу не співмірності застосованого засобу забезпечення позову необґрунтовані, оскільки із постанови державного виконавця від 23.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження щодо виконання ухвали від 18 травня 2018 року про забезпечення позову вбачається, що виконати ухвалу суду в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать боржнику та знаходяться у будь - яких банківських установах неможливо, оскільки згідно відповіді ДФСУ у боржника відсутні відкриті рахунки в установах банків та інших фінансових установах.

З огляду на відсутність у відповідачки рахунків у банках та коштів на них необґрунтованими є доводи про те, що вона здійснює підприємницьку діяльність, не перебуває у стані припинення, має офіційний заробіток і не має підстав для висновку про можливе невиконання рішення суду, адже доказів про те, що заробіток відповідачки є достатнім для виконання можливого рішення про стягнення з неї суми 515 073, 87 грн. не надано.

Посилання у скарзі на те, що у тексті заяви від 25.03.2014 року сума складає 209 000 грн., про те, що відповідачка повністю розрахувалась із позивачем, що він від її імені продав 2 одиниці тракторів і отримав гроші стосуються обґрунтованості позовних вимог по суті та не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

Також не є підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову посилання у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка намагається продати будинок. Для вирішення питання про забезпечення позову закон не вимагає обов'язкової наявності доказів того, що стороною приймаються заходи до відчуження майна, натомість за відсутності заходів забезпечення позову відповідачка матиме можливість відчуження майна, належного їй на праві власності, що, в свою чергу, зможе призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення, у разі задоволення позову.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення зави про забезпечення позову.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку із наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21серпня 2018 року.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна