Справа № 405/2098/18
Провадження № 2-з/405/30/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі: головуючого судді Іванової Л.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліменко Тетяни Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі № 405/2098/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Суліменко Т.А. (діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 40 від 24.01.2018 року) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив встановити йому (позивачу), як користувачу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , 5, постійний безоплатний сервітут на право проходу та проїзду на велосипеді з провулку Вишняківського у м. Кропивницькому відносно частини земельної ділянки площею 0,0051 га (в зоні, передбаченій для встановлення земельного сервітуту) земельної ділянки загальною площею 0,0983 га, кадастровий номер :46:389:0043, розташованої по АДРЕСА_2 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Суліменко Т.А.поданазаява про забезпечення позову, в якій представник позивача просила забезпечити позов шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, які діють в інтересах відповідачів унеможливлювати прохід власників та користувачів, а також інших осіб, потреба у візиті яких є у власників та користувачів домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом знищення стежки (вимощення), що проходить вздовж огорожі від точки А до точки Г по АДРЕСА_2 (суміжна земельна ділянка АДРЕСА_3 ), а також заварювання (знищення, переносення) хвіртки, розміщеної по АДРЕСА_2 , через яку здійснюється доступ до стежки (вимощення), зазначивши на обґрунтування заяви, що позивачу ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 , яке було утворене шляхом виділу частини земельної ділянки з домоволодіння АДРЕСА_2 за згодою власників домоволодіння АДРЕСА_2 , та введено в експлуатацію на підставі Акту приймальної комісії від 20.06.1984 року. Частина будинку, розташованого по АДРЕСА_2 до 1957 року належала за життя ОСОБА_6 (діду позивача), та була успадкована ОСОБА_7 , яка разом зі своїм чоловіком також була власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . При цьому, представник позивача вказала, що домоволодіння по АДРЕСА_2 фактично перебувало у користуванні сім`ї позивача, мешканці будинку АДРЕСА_1 протягом багатьох років безперешкодно користувалися проходом через всю земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_2 . Зазначила, що через двір проходило капітальне вимощення (доріжка), було підведено труби газопостачання до домоволодіння АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 знищено, а стежку було перенесено впродовж межі земельної ділянки (точки А-Г). Фундамент під трубами газопостачання пошкоджено.

Також представник позивача зазначила, що у 2015 році відповідачами було отримано у приватну спільну часткову власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 та після приватизації земельної ділянки позивачу, членам його сім`ї, а також іншим особам, у яких виникає необхідність доступу до домоволодіння позивача (лікар, поштар, інспектори комунальних служб тощо) відповідачами чиняться перешкодиу користуванні стежкою, що проходить вздовж межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 ), шляхом вчинення сварок, принижень на адресу позивача та інших членів його сім`ї.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.158 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, забороною вчиняти певні дії, при цьому, згідно з ч.3 зазначеної статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Згідно з п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Ухвалою суду від 16.04.2018 року відкрито позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, тобто позивачем пред`явлено позовну вимогу немайнового характеру.

Поряд з цим, з урахуванням підстав та предмету позову, наданих позивачем доказів на обґрунтування позовних вимог, судом відзначається, що зазначені представником позивача обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідності в застосуванні виду забезпечення позову якзаборона вчиняти певні дії, а саме: заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, які діють в інтересах відповідачів унеможливлювати прохід власників та користувачів, а також інших осіб, потреба у візиті яких є у власників та користувачів домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема, шляхом знищення стежки (вимощення), що проходить вздовж огорожі від точки А до точки Г по АДРЕСА_2 (суміжна земельна ділянки АДРЕСА_3 ), а також заварювання (знищення, перенесення) хвіртки, розміщеної по АДРЕСА_2 , через яку здійснюється доступ до стежки (вимощення), крім того, суд вважає, що представником позивача не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид забезпечення позову необхідно вжити, та яким саме чином невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду про встановлення земельного сервітуту, не зазначено також, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову та не доведено, в чому існує реальна небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду і чи є вона реальною.

Окремо судом відзначається, що відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, відповідно, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру про встановлення йому (позивачу), як користувачу земельної ділянки, розташованої по провулку Друку, 5, постійного безоплатного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді з провулку Вишняківського у м. Кропивницькому відносно частини земельної ділянки площею 0,0051 га (в зоні, передбаченій для встановлення земельного сервітуту) земельної ділянки загальною площею 0,0983 га, кадастровий номер :46:389:0043, розташованої по АДРЕСА_2 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та, при цьому, позивач просить вжити захід забезпечення зазначеного позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, які діють в інтересах відповідачів унеможливлювати прохід власників та користувачів, а також інших осіб, потреба у візиті яких є у власників та користувачів домоволодіння АДРЕСА_1 , знищувати стежки (вимощення), що проходить вздовж огорожі від точки А до точки Г по АДРЕСА_2 (суміжна земельна ділянка АДРЕСА_3 ), а також заварювати (знищувати, переносити) хвіртку, розміщену по АДРЕСА_2 , через яку здійснюється доступ до стежки (вимощення),який (вид забезпечення позову, обраний позивачем) фактично за змістом є тотожним заявленим позивачем позовним вимогам про встановлення земельного сервітуту, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Суліменко Т.А. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до положень ч.6, ч.10 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліменко Тетяни Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі № 405/2098/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту,шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, які діють в інтересах відповідачів унеможливлювати прохід власників та користувачів, а також інших осіб, потреба у візиті яких є у власників та користувачів домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема, шляхом знищення стежки (вимощення), що проходить вздовж огорожі від точки А до Г по провулку АДРЕСА_2 (суміжна земельна ділянка АДРЕСА_3 ), а також заварювання (знищення, перенесення) хвіртки, розміщеної по АДРЕСА_2 через яку здійснюється доступ до стежки (вимощення), - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова