РІШЕННЯ
21 листопада 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря Хома Д.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Державний нотаріус Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
Заповіту ОСОБА_6 не залишив. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом та фактично прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви, що підтверджується довідкою Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори від 12.01.2016 № 36/01-16.
Крім позивачки спадкоємцями першої черги є діти померлого: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не зверталися до нотаріальної контори та не мають наміру оформляти спадкове майно, але не подавали відповідну заяву про відмову від спадкового майна.
З метою оформлення спадщини позивачка 26.01.2012 звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_5 Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.
14.11.2017 державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, про що ухвалено постанову № 1914/02-31 від 14.11.2017.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 лютого 2018 р., встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 04.04.2018 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, внаслідок чого витребувано з Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після ОСОБА_6, який помер 21.08. 2011, та витребувати з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію в письмовому вигляді про наявність у ОСОБА_6, який помер 21.08.2011 р. відкритих рахунків в ПАТ КБ «ПриватБанк» та наявності грошових коштів на таких рахунках.
Копія вказаної спадкової справи надійшла до суду 03.07.2018.
Відповідь з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла до суду 03.08.2018.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та початий судовий розгляд по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, викладених в ньому та на підставі наданих в матеріалах справи доказів.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали повністю, в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, після смерті їх батька ОСОБА_6
Представник третьої особи державний нотаріус ОСОБА_5 Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення учасників справи, які зявились в судове засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.08.2011 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.08.2011, серія І-ЖС № 212686, виданим Запорізьким міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області. Заповіту на випадок смерті ОСОБА_6 не залишив.
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є діти померлого, які у відповідність з вимогами ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, що підтверджено матеріалами справи.
В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов визнали в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Позивачка 26.01.2012 звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_5 Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, про що ухвалено постанову № 1914/02-31 від 14.11.2017.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. ст. 328, 1216 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
З огляду на положення ст. ст. 1261, 1269 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги після свого померлого чоловіка та прийняла спадщину. Інші спадкоємці не виявили бажання прийняти спадщину, але й не заявили про відмову від неї, у строки встановлені с. 1270 ЦК України.
Право на банківський вклад входить до складу спадщини, незалежно від способу розпорядження ним, на підставі ст. 1228 ЦК України.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 392 ЦК України визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 своєчасно вступила у спадщину шляхом фактичного прийняття та подачі заяви на прийняття спадщини до державного нотаріуса. Оформити спадкове майно за законом у нотаріуса позивачка не має можливості у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті ОСОБА_6
Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 підтвердили в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тим самим підтвердивши факт втрати цих документів, але при яких обставинах та в який період це сталося зазначити не можуть, всі заходи їх пошуку вичерпані.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Аналізуючи вище приведене, з врахуванням обставин справи, пояснень сторін та їхньої позиції, що рішення у справі не зачепить їхні права та обовязки, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується повному, всебічному та обєктивному дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права.
У рішенні від 30.11.2004 у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, зясувавши усі обставини справи, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 21.08.2011.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 21.08.2011.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на банківські вклади в АТ Комерційний банк «ПриватБанк»:
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повне рішення складено 30.11.2018.
Суддя І.П. Соболєва