ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Лисиці Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до керівника Київської місцевої прокуратурі № 2 Дейнеки СергіяВалентиновича, третя особа: Прокурор міста Києва Говда Роман Михайлович, про стягнення моральної та матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, постановлену у складі судді Галагана В.І., -

ВСТАНОВИВ:

Справа № 755/8769/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6819/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
У червні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до керівника Київської місцевої прокуратурі № 2 Дейнеки С.В. в якому просили стягнути з останнього на їх користь по 360 000,00 грн. матеріальної шкоди та по 720 000,00 грн. моральної шкоди кожному.Вказану суму 1 080 000,00 грн. стягнути на користь позивачів через неналежну організацію роботи підлеглих.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, у зв'язку з невиконанням позивачами вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року, позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на порушення судом норм процесуального права.

Вказував на те, що суд першої інстанції відмовив ОСОБА_2 у прийнятті до розгляду позовної заяви у зв'язку з несплатою другим позивачем ОСОБА_3 судового збору за звернення до суду з позовною заявою, що є порушенням його права на судовий розгляд.

Просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених і ній підстав.

В якості представника позивача ОСОБА_2 в судове засідання з'явилася ОСОБА_7, проте останньою не було надано належних доказів на посвідчення її повноважень, у зв'язку з чим колегією суддів не допущено вказану особу до участі в судовому засіданні.

Відповідач та треті особи про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з'яви вилися, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у червні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом керівника Київської місцевої прокуратури № 2 Дейнеки С.В. в якому просили стягнути з останнього на їх користь 360 000,00 грн. матеріальної шкоди та 720 000,00 грн. моральної шкоди кожному.Вказану суму 1 080 000,00 грн. стягнути на користь позивачів через неналежну організацію роботи підлеглих.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

Судом вказано, що позивачам необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 175 ЦПК України, зокрема зазначити: дані реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивачів; зазначити ім'я та по батькові третьої особи - Прокурора міста Києва Говди Р.М.; надати до суду підтвердження того, що позивачами не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначити ціну позову, яка становитиме загальну суму всіх вимог, що відповідає положенню п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України; додати до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), значити у змісті позовної заяви обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги в частині стягнення з відповідача на їх користь по 360 000,00 грн. на користь кожного позивача матеріальної шкоди, позивачами має бути зазначено підстави стягнення матеріальної шкоди саме у зазначеному розмірі, та має бути надано суду докази в обґрунтування суми матеріальної шкоди у такому розмірі; зазначити у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачам, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; подати письмові докази в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; надати документ, що підтверджує сплату судового збору, у розмірі, встановленому законом, ОСОБА_3

Зобов'язано позивачів уточнити предмет спору в частині стягнення з відповідача на користь позивачів 1 080 000,00 грн., оскільки зміст позовної заяви не містить розрахунку вказаної суми, тобто не зазначено, в чому полягають протиправні дії відповідача, якими позивачам завдано матеріальної шкоди саме у зазначеному розмірі (1 080 000,00 грн.) та якими докази підтверджується завдана матеріальна шкода у такому розмірі.

На виконання вимог вищевказаної ухвали, 25.06.2018 ОСОБА_2 подано до суду уточнену позовну заяву, із зазначенням повного імені та по батькові третьої особи та вказано обґрунтування щодо несплати судового збору ОСОБА_3, а саме вказано, що позов подано про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначено, що з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року позивачі ознайомились 20.06.2018. Інших недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 14.06.2018, позивачами усунуто не було.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною і її повернення, суд першої інстанції керувався положеннями статей 175, 177, 185 ЦПК України, зазначив, що позивачі в повній мірі вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року про залишення позову без руху не виконали, недоліки позову не усунули, що є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 25.06.2018 позивачем ОСОБА_2 на виконання ухвалиДніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 рокуподано до суду позовну заяву (уточнену), однак в позові не зазначено дані реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивачів; не надано до суду підтвердження того, що позивачами не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; не зазначено ціну позову, яка становитиме загальну суму всіх вимог; не значено у змісті позовної заяви обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги в частині стягнення з відповідача на їх користь 360 000,00 грн. кожному матеріальної шкоди, та підстави стягнення матеріальної шкоди саме у зазначеному розмірі; не зазначено у чому полягає моральна шкода, та не зазначено з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, з урахуванням того, що позивачі вимоги суду, вказані в ухвалі від 26.12.2017, не виконали у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачам.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням прав, які гарантовані Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_2 у відкритті провадження в частині його позовних вимог, через несплату ОСОБА_3 судового збору є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки, позивачами не було виконано інших, зазначених в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року, вимог та позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленої ухвали.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді