Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/905/18
Провадження № 2/280/648/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

при секретарі - Сенько Н.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженніцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 04.10.2008 р. по 12.05.2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.07.2015 р. стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частки, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в вихованні, розвитку. Оскільки прожитковий мінімум з 01.01.2018 р. становить 1860 грн., тому сума не може бути меншою аніж 930 грн. на дитину. На даний час позивач не має змоги забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дочки: одягом, продуктами харчування, оплатити лікування Позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25.06.2018 року за вказаною позовною заяву було відкрите провадження, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду направив відзив на позовну заяву відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову , оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, як передбачено ст. 192 СК України. Відповідач вказав, що заборгованості по сплаті аліментів він не має, на даний час в нього погіршився стан здоровя, а також на його утриманні є і син ОСОБА_4, який потребує постійного лікування та реабілітаційних заходів.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року, який рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.05.2011 року розірвано (а.с.6).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась 01.03.2009 року, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 094287 (а.с.5).

На підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.07.2015 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст.12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За нормами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач не надала доказів на підтвердження підстав, встановлених ст.192 СК України, а саме: про зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Крім того, позивач не просить змінити сам розмір аліментів, а просить лише змінити мінімальну межу яка і так визначена на законодавчому рівні.

Суд зазначає, що якщо розмір аліментів, визначений судом, менше мінімального розміру, передбаченого ст.182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку понесення позивачем додаткових витрат на дитину, вона у передбачених законом випадках не позбавлена права звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення понесених витрат.

Враховуючи вищевикладене та те, що доказів, які б були підставою для зміни розміру аліментів та свідчили про погіршення матеріального стану позивача, поліпшення матеріального стану відповідача, суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Суддя Янчук В.В.