ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7181/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за заявою, підписаною ОСОБА_2, в якій позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виселення,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане звернення, оформлене у виді позовної заяви щодо вказаного спору, який не відноситься до спорів, що виникають з трудових відносин, при цьому, за змістом наданої копії довіреності вбачається наявність конкретизації установ, підприємств та організацій щодо відповідного представництва, серед яких відсутнє посилання на суди.

При цьому, відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України: представником у суді може бути адвокат або законний представник; під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Крім того, до суду надано фотокопію довіреності на ім"я фізичної особи ОСОБА_2, яка звернулася до суду, як особа, яка досягла вісімнадцяти років, стверджуючи, що має відповідну цивільну процесуальну дієздатність, при цьому, враховуючі вищевказаний зміст вимог заяви, вважаю, що ця справа вочевидь не є малозначною, зокрема, і для сторони позивача, враховуючи положення ст.19 ЦПК України, а також і ту обставину, що і сам заявник не посилається на малозначність цієї справи.

Отже, враховуючи статус вказаної особи ОСОБА_2 (яка без належних та допустимих доказів заявлена як представник позивача) - як звичайної фізичної особи (яка досягла вісімнадцяти років), то діє правило встановлене спеціальною нормою - ч.1 ст.60 ЦПК України, про те, що представником у суді може бути адвокат або законний представник, до яких вказана фізична особа не відноситься, оскільки обгрунтування та доказів щодо цього не надано.

Відповідно до ч.4 ст.185 ЦПК України - заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, вважаю, що звернення належить повернути.

Керуючись ст.ст.10, 19, 58, 60, 185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву, підписану ОСОБА_2, в якій позивачем вказано ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: