Справа № 484/560/18
Провадження № 2/484/570/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєва Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство "Водолій", про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Мотивуючи вимоги позивач вказала, що 15.12.2017р. з вини відповідача відбулось залиття квартири АДРЕСА_1, яка є її власністю. Відповідно до акту обстеження від 16.12.2017р. причиною затоплення було халатне відношення відповідача до санітарно-технічних приладів у своїй квартирі, оскільки виявлено, що у ванній кімнаті за зливним бачком унітазу, після лічильника, порушена цілісність водогінної труби. Внаслідок залиття пошкоджені стіни та стеля кухні, коридору та ванної кімнати, лінолеум на підлозі кухні та коридору, стіл та табуретки на кухні, шафа у ванній кімнаті, залиті розподільча коробка та бра в коридорі. Майнова шкода складає 11673грн. Крім того, в результаті залиття квартири їй завдана моральна шкода в сумі 10000грн.

Ухвалою від 05.03.2018р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі клопотання позивача відстрочена сплата судового збору до ухвалення рішення у справі.

23.03.2018р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити через не доведеність позивачем розміру завданої майнової та моральної шкоди.

19.04.2018р. позивач надала суду відповідь на відзив, в кому просила задовольнити позов, вказуючи, що розмір завданої майнової шкоди підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи від 22.12.2017р., актом обстеження від 16.12.2017р., довідкою ФОП Бондар про ремонт кухонного столу та табуретів. Моральна шкода підтверджується медичними документами щодо стану її здоровя. Крім того, відповідач визнала свою вину у залитті квартири та зобовязалась добровільно відшкодувати їй завдану шкоду.

Ухвалою суду від 18.06.2018р. до участі у справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучене ПП «Водолій», викликані свідки.

17.07.2018р. від ПП «Водолій» надійшли пояснення, в яких вказано, що 16.12.2017р. по факту залиття квартири позивача комісією у складі ОСОБА_6, бухгалтера ОСОБА_7 та сторін у справі складений акт. Цього ж дня комісією складений більш розширений акт та уточнений акт обстеження. Причиною затоплення стало порушення цілісності водогінної труби за зливним бачком унітазу у ванній кімнаті квартири відповідача. Внутрішньобудинкова система холодного водопостачання пошкоджень не має. Отже залиття квартири позивача сталось з вини відповідача.

На судовому засіданні представник позивача пояснив, що 15.12.2017р. квартиру позивача було затоплено з квартири, яка знаходиться поверхом вище, яка належить відповідачеві. З приводу затоплення був складений акт, пізніше був складений другий акт, в якому більш детально були описані пошкодження. Затоплення сталось з вини відповідача, оскільки пошкоджень на центральному стояку не було. Був пошкоджений патрубок до унітазу. Відповідач написала розписку, в якій зобовязалась оплатити позивачу витрати за використаний газ для просушення квартири та завдані затопленням збитки. В наслідок залиття квартири пошкоджені приміщення та меблі. Також позивач понесла витрати на проведення оцінки пошкоджень в сумі 880грн. Крім того, завдана моральна шкода, оскільки позивач змушена була звертатись до суду та правоохоронних органів для захист своїх прав, збирати докази. Через ці події позивач хвилювалась, що призвело до загострення її хвороби. Був порушений звичайний уклад її життя, вона була змушена докладала зусилля для захисту своїх прав.

Позивач вказала, що коли у грудні 2017р. вона зайшла у квартиру, то по стінах стікала вода, зі стелі також текла вода. Вона зателефонувала до підприємства, що обслуговувало будинок, щоб склали акт. Також вона була змушена викликати спеціалістів, щоб запустити газовий котел, так як він не був включений, оскільки в квартирі ніхто не проживав. Вона вмикала котел, щоб просушити квартиру, після роботи кожного дня вона приходила до квартири, та провітрювала її оскільки вода випаровувалась. Відповідач зобовязалась оплатити їй витрати за використаний газ. Коли вона піднялась до квартири відповідача, її співмешканець почав на неї кричати, тому вона злякалась та вийшла. Пізніше працівники ПП «Водолій» заходили до квартири відповідача, вони проходили до ванної кімнати та туалету, які сумісні. Вода текла саме з цього приміщення. Вона стояла у дверях, отже не бачила, що стало приводом затоплення. Другий акт складали у відсутність відповідача, вона відмовилась, були зроблені заміри пошкоджень та більше детально оформлені.

Представник відповідача вказала, що позов є необґрунтованим. Акти не відповідають вимогам законодавства, немає чітко вказаної причини залиття, в одному вказаний прорив центральної труби, в іншому прорив труби за унітазом у ванній кімнаті. Відповідач другий акт не підписувала. Вина не доведена. Визнала факт залиття квартири з квартири відповідача.

Під час судового засідання відповідач пояснила, що вранці приблизно о 06:00год 15.12.2017р. вона виявила, що у ванній кімнаті та кухні на підлозі була вода. Прорив труби стався у ванній кімнаті на центральному стояку, оскільки вона мала пошкодження. Номеру телефону позивача у неї не було, тому вона через спільних знайомих намагалась повідомити їй, щоб вона перевірила свою квартиру. Вона вичерпала воду та в період часу з 10:00год до 11:00 год. пішла на роботу. Ключі від квартири вона залишила знайомому, який перекрив воду. Також вона викликала представників ПП «Водолій». Коли вона побачила позивача, та стала вимагати, щоб вона сплатила їй розходи на газ для просушки квартири. Оскільки директор ПП «Водолій» раніше говорив їй, що всі системи у квартирі вона обслуговує сама, про особливості обслуговування внутрішньобудинкових систем вона не обізнана, вона погодилась відшкодувати позивачеві витрати на газ, про що й розписала розписку. Наступного дня прийшли представники ПП «Водолій», вона запросила сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та був складений акт. ОСОБА_5 відмовився усунути поламку на центральному стояку, тому вона звернулась до працівників КП «Затишок», які усунули таку поламку. Пізніше, через 2-3 тижня, вона дізналась, що працівниками ПП «Водолій» був складений інший акт. З цього приводу вона звернулась до підприємства, однак підписувати цей акт відмовилась, оскільки не погодилась з ним.

Представник третьої особи директор ПП «Водоліій» ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 16.12.2017р. він разом із бухгалтером ОСОБА_10 прийшли до квартири відповідача. Протікання води відбулось з труби, яка входить до внутрішньоквартирної мережі, після лічильника за унітазом. Акт складався бухгалтером, тому вона помилково вказала, що протікання сталось із центральної труби. Коли вони повернулись до приміщення підприємства, він побачив цю помилку, тому акт був переписаний. Вказав, що в другому акті було правильно вказана причина залиття квартири.

Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов такого висновку.

Позивач є власницею квартири АДРЕСА_2.

15.12.2017р. сталось залиття вказаної квартири позивача з квартири, яка розташована поверхом вище та належить відповідачеві.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона 15.12.2017р. допомагала позивачеві прибрати у квартирі після її залиття та підтвердила суду факт пошкодження водою шпалер у коридорі, лінолеумам та стелі у кухні та коридорі, меблів у ванній кімнаті та кухні.

Частинами 1 та 2 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з централізованого водопостачання є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - субєкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Згідно п.1, 2, 6, 9 ч.2 ст. 8 вказаного Закону виконавець комунальної послуги зобовязаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, повязаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

Згідно п.3 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку).

Отже, до внутрішньобудинкової системи водопостачання відноситься стояк загального водопостачання до відгалуження від стояка. Водопостачання, яке підключене (врізане) від стояка, відноситься до внутрішньоквартирної системи водопостачання.

Внутрішньобудинкові мережі будинку №34 по вул. Черняховського обслуговуються ПП «Водолій», що підтверджується договором про надання послуг, наданим відповідачем, та не заперечуються учасниками процесу.

Відповідно до п.14 вказаного договору виконавець зобовязаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг, утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Факт залиття квартири та завдання в результаті такого залиття майнової шкоди позивачу учасниками спору не заперечується.

Згідно із до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Так, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПАК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

16.12.2017р. комісією у складі директора ПП «Водолій» ОСОБА_5 бухгалтера ОСОБА_10 в присутності сторін по справі та мешканців квартир №9 та №6 складений акт (а.с. 90) (далі ОСОБА_2 №1), відповідно до якого встановлений факт залиття квартири позивача водою 15.12.2017р. з квартири відповідача. Причиною залиття вказаний прорив центральної водопровідної труби. Копія вказаного акту є в наявності у кожної із сторін.

Позивачем доданий до позову ще один акт (далі ОСОБА_2 №2), в якому вказано, що він складний 16.12.2017р. комісією ПП «Водолій» в складі інженера ОСОБА_12, бухгалтером ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_1, в якому причиною залиття квартири позивача вказана порушення цілісності водогінної труби у ванній кімнаті за зливним бачком унітазу після лічильника та зазначено, що стояк внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання в задовільному стані, свищи та тріщини на ньому не виявлені (а.с. 14-15).

Таким чином акти щодо причини залиття квартири позивача суперечать один одному.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що вона разом із ОСОБА_5 16.12.2017р. прийшли до квартири відповідача для складання акту про залиття квартири. Вона його писала. ОСОБА_5 підказував, що необхідно написати. Після цього вона, ОСОБА_5 та сторони прочитали акт, погодились з ним та підписали. При цьому вона вказала, що помилково зазначила, що протікання сталось із центральної труби. Протікання було із труби після лічильника за унітазом. Помилку вона допустила через те, що було дуже багато людей, які сварились. Під час складання акту були присутні сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але в акті вони не підписувались. В офісі підприємства того ж дня через допущену нею помилку вона разом із диспетчером ОСОБА_13 та ОСОБА_5 переписали акт, який був підписаний позивачем. Через декілька тижнів останній акт був показаний відповідачеві, яка від його підпису відмовилась. Інженер ОСОБА_12, який вказаний в акті, не був присутній під час його складання.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він був запрошений 16.12.2017р. як свідок для складання акту щодо залиття квартири позивача. Він оглядав ванну кімнату у квартирі відповідача та бачив, що вода стікала по стояку загального користування, оскільки він мав пошкодження. Саме це пошкодження стало причиною затоплення квартири позивача. Стояк загального користування в будинку не змінювався більше 40 років. Акт складала бухгалтер підприємства, ОСОБА_5 казав їй що писати. Підписати акт йому не пропонували.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він працює газоелектрозварювальником у КП «Затишок», яка надає відповідні послуги громадянам за їх замовленням. Відповідача він памятає, оскільки двічі усував несправність стояка загального користування у її квартирі: перший раз восени 2017р. у звязку з тим, що стояк лопнув, взимку 2017р. стояк загального користування мав свищ. Коли він прийшов, то вода у будинку по стояку була перекрита.

Отже судом не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ ОСОБА_2 №2, оскільки він складений у відсутність сторін, свідків та інженера, хоча підписаний останнім.

Твердження ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про те, що залиття квартир сталось через поламку у внутрішньоквартирній системі холодного водопостачання в квартирі відповідача спростовуються актом №1 та поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_14 Крім того, сама ОСОБА_10 вказала, що ОСОБА_5 казав що їй писати у акті №1, а після його написання він та сторони ознайомились з ним, погодились з його змістом та підписали його.

На підтвердження позову позивач надала суду також копію розписок, відповідно до яких відповідач зобовязалась сплатити їй кошти за використання газу на просушування квартири, та добровільно сплатила їй 1040грн.

Відповідач не заперечила вказаного факту, та пояснила, що написала ці розписки та сплатила кошти через свою юридичну необізнаність.

Крім того, враховуючи докази, які були досліджені в судовому засіданні, зазначені розписки не можуть бути прийняті судом як належні докази вини відповідача в затоплені квартири позивача.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що відповідачем в повному обсязі доведена відсутність вини у залитті квартирі позив ача, отже в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, враховуючи, що сплату судового збору було відстрочено до постановлення рішення у справі та в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір із позивача.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в сумі 11673грн. та моральної шкоди в сумі 10000грн., завданої залиттям квартири, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1409 (одну тисячу чотириста девять)грн. 60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16.10.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва