Справа № 583/1533/18
04 вересня 2018 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ільченко В.М.
за участю секретаря Верби Н.О.
В судове засіданні позивач та її представник не з'явилися, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 12.04.2017 ОСОБА_1 (замовник) та ПП ОСОБА_2, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Освітньо -культурним центром «СУМИ-ПОЛЬ» (виконавець), був підписаний договір №31 про надання консультативних послуг щодо підготовки та проведення вступної кампанії у ВНЗ Республіки Польща, за умовами якого Замовник доручає Виконавцю, а Виконавець зобов'язується надати Замовнику оплатні послуги, щодо підготовки до вступу та проведення вступної кампанії до вищого навчального закладу Республіки Польща сина Замовника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, Замовник зобов'язується прийняти послуги та оплатити їх у розмірі та термінах, визначеному в Договорі (а.с.9-15).
19.04.2017 ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2, в особі ОСОБА_2 (виконавець), був підписаний договір №24, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується надати послуги та провести необхідні дії по поданню документів згідно порядку та термінів вступної кампанії, реєстрацією абітурієнта, надати послуги, пов'язані з візовою підтримкою, а також сплатити вартість навчання за абітурієнта у Вищому навчальному закладі Вища школа менеджменту в м. Варшава (а.с.16).
28.03.2018 ОСОБА_1 направила на адресу відповідачів заяву-претензію, згідно якої вимагала розірвати договори № 24, 31 та повернути їй сплачені нею кошти (а.с.23-25).
З преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Оскільки предметом взаємовідносин між відповідачем та позивачем є послуги, то взаємовідносини, що склались між ними регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 якого визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до розділу 4 п. 4.3 Договору № 31, після отримання рішення про зарахування, Замовник підписує Акт, де засвідчує виконання основної частини Договору згідно з п.2.1.1
Розділом 3 Договору № 31 передбачена відповідальність сторін. Так п. 3.2 передбачено, що за невиконання, несвоєчасне чи неналежне виконання, та порушення обов'язків, що регламентовані у параграфі 2, п. 2.1 та п.2.1.1 договору, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 1000 грн, повертає Замовнику кошти, сплачені за послуги Виконавцю.
Відповідно до п. 2.1.1, 2.1.3 Договору № 24, Виконавець зобов'язується надати повний інформаційний пакет стосовно вступу до ВНЗ. Провести необхідні оплати реєстраційного внеску та сплатити за навчання за 1 семестр, з коштів отриманих від замовника, в сумі не менше 600 євро.
Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Проте виконавець свої зобов'язання за договорами не виконав в повному обсязі, належних та допустимих доказів виконання своїх зобов'язань по договорам до суду не надав.
Згідно із ч.1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно із ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно сплати нею штрафу в розмірі 160 євро, та 1182 євро оскільки належних та допустимих доказів сплати позивачкою цих сум саме внаслідок невиконання відповідачем умов договору до суду не надано.
Документи подані позивачем до позову на іноземній мові ( а.с.20-22), суд не бере до уваги, оскільки перекладу до нього не додану, а тому суд позбавлений можливості належним чином оцінити ці докази.
Також, суд не приймає до уваги розрахунок грошових коштів в грошовій одиниці євро за комерційним курсом продажу, оскільки надані квитанції про сплату коштів містять суму в грошовій одиниці гривня.
Щодо позовних вимог до відповідача голови громадської організації «Освітньо-культурний центр «Суми-Поль» Лустенка Сергія Анатолійовича, в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки договори № 24 та 31 підписані ФОП ОСОБА_2, який і є за цими договорами виконавцем, і на рахунок якого позивачем сплачені грошові кошти.
Так, згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Крім того, згідно договору б/н від 11.10.2016 про вивчення польської мови в рамках групових знань Лінгвістичного Клубу ГО «Освітньо-культурний центр «Суми-Поль», який укладений між ОСОБА_1 та Виконавець 1: Голова Громадської організації «Освітньо-культурний центр «Суми-Поль» Лустенко Сергій Анатолійович, Виконавець 2: ФОП ОСОБА_2, послуги що надаються Виконавцем 1 є безоплатні (п.3.1 цього Договору) (а.с.8)
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.
Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК України.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
В той же час за правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.
Зі змісту договорів вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.
Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору про надання послуг й спеціальною нормою ст. 906 ЦК України.
Позивачкою не надано і матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до закону.
Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення договором та законом не передбачено, а тому у частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, питання судових витрат вирішується на підставі ст.141 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 202, 203, 215, 216, 220, 230, 628, 682, 711, 767, 779, 806, 808 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, АДРЕСА_2), судовий збір у розмірі в дохід держави 704,80 (сімсот чотири грн 80 коп).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 04 вересня 2018 року.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко