ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Суми

Справа №587/651/18

Номер провадження 22-ц/788/1385/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2018 року, ухваленого у складі судді Дашутіна І.В., в приміщенні Сумського районного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів з 359 грн. 61 коп. до 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, починаючи з часу народження нею дитини - 01 грудня 2016 року; стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 11 603 грн. 22 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 3 452 грн. 25 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з жовтня 2004 року і по жовтень 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, під час якого у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2008 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 359 грн. 61 коп. щомісячно до її повноліття. На даний час вона не може самостійно утримувати їх спільну дочку, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, а стягнутий з відповідача розмір аліментів, з урахуванням рівня інфляції, не забезпечує потреби дитини. Враховуючи те, що відповідачем аліменти на утримання дочки сплачуються нерегулярно, виникла заборгованості в сумі 11 603 грн. 22 коп., а тому з нього підлягає стягненню пеня.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів наступним чином.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 14 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та невідповідність норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти в розмірі 1500 грн. 00 коп., починаючи стягнення з моменту надання їй декретної відпустки, тобто з 14 лютого 2017 року, стягнути борг по аліментам за 30 місяців, тобто 10 788 грн. 30 коп. та пеню в сумі 3240 грн. 00 коп.

У своїх доводах вказує на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги те, що в зв'язку з перебування в декретній відпустці, вона не має змоги утримувати дитину самостійно. Зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно. Вимоги про стягнення пені та боргу по аліментів судом взагалі не вирішені.

ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що відсутні підстави, передбачені ст. 192 СК України, для зміни розміру стягуваних судовим рішення аліментів, зміни в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів не є такими причинами. Стверджує, що його майновий стан не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як він самостійне виховує сина ОСОБА_5 від попереднього шлюбу, має на утриманні батьків пенсіонерів, які потребують лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено на доказах спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. 00 коп. Питання щодо стягнення з відповідача боргу по аліментам та пені вирішуються в порядку виконання судового рішення.

Проте, з такими висновками колегія суддів не може повністю погодитись, так як вони не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 359 грн. 61 коп. щомісячно починаючи стягнення з 22 жовтня 2008 року і до її повноліття.

ОСОБА_1 з 14 лютого 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 12).

З довідки-розрахунку, виданої старшим державним виконавцем Сумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області 12 березня 2018 року, розмір заборгованості ОСОБА_2 з виплати аліментів на тримання дочки ОСОБА_3 за період з 22 жовтня 2018 року по лютий 2018 року включно становить 11 603 грн. 22 коп. (а. с. 14).

Згідно довідки-розрахунку, виданої старшим державним виконавцем Сумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, розмір заборгованості ОСОБА_2 з виплати аліментів на тримання дочки ОСОБА_3 за період з 22 жовтня 2018 року по 01 березня 2018 року станом на 19.03.2018 року становить 9043 грн. 22 коп. (а. с. 58).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 та батьків пенсіонерів (а. с. 60-65).

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Законом України від 17.05.17 р № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, відповідач відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти в гарантованому державою мінімальному розмірі, тим самим фактично намагається перекласти свій обов'язок піклуватись та матеріально забезпечувати дочку виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, порушує права дитини на належне матеріальне забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки.

ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідно до довідки про доходи відповідача його заробітна плата за березень 2018 року становила 2310 грн, за квітень-червень 2018 року 962,50 грн щомісячно (а. с. 66).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Стягнення судом першої інстанції аліментів на утримання дитини, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, аліменти можуть визначатись або в частці від доходу (в дробовому або відсотковому співвідношенні) або у твердій грошовій сумі, що не може бути меншою на час ухвалення судового рішення від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року на рівні 1944 грн. 00 коп.

З урахування викладеного, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 972 грн. 00 коп., що відповідає 50 відсоткам від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів та зміну розміру аліментів з часу народження позивачем другої дитини.

Стягнення в судовому порядку суми боргу, яка виникла під час примусового виконання рішення суду, призведе до подвійної відповідальності відповідача, що є неприпустимим.

За змістом частини 4 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів визначений державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2008 року. Виконавче провадження підлягає закінченню лише після фактичного виконання вказаного рішення суду. Нормами СК України також не передбачено зміна розміру аліментів за минулий час.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, судом першої інстанції не було враховано те, що право на стягнення з відповідача неустойки за невиконання зобов'язання по сплаті аліментів на утримання дочки у судовому порядку у позивача виникло на підставі статті 196 СК України. Нормами чинного законодавства не передбачено вирішення питання покладення на боржника відповідальності, за несвоєчасне виконання зобов'язання, державними виконавцями в межах виконавчого провадження, як помилково зазначив суд першої інстанції.

Із довідки-розрахунку станом на 19.03.2018 року слідує, що відповідач починаючи із 22 жовтня 2008 року аліменти сплачував не в повному обсязі, а з лютого по липень 2016 року аліменти взагалі не сплачував.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції до 08 липня 2017 року), при виникненні з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, в зв'язку із простроченням сплати аліментів в період з лютого по липень 2016 року, загальний розмір неустойки (пені) становить 18 156,72 грн:

за лютий 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 березня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 3 301 грн. 22 коп. (359,61 грн. х 1% х 918 днів);

за березень 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 3 189 грн. 74 коп. (359,61 грн. х 1% х 887 днів);

за квітень 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 травня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 3 081 грн. 86 коп. (359,61 грн. х 1% х 857 днів);

за травень 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 червня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 2 970 грн. 38 коп. (359,61 грн. х 1% х 826 днів);

за червень 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 липня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 2 862 грн. 50 коп. (359,61 грн. х 1% х 796 днів);

за липень 2016 року, за час прострочення сплати аліментів з 01 серпня 2016 року по 04 вересня 2018 року - 2 751 грн. 02 коп. (359,61 грн. х 1% х 765 днів).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявленого ОСОБА_1 позову та вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня в розмірі 3240 грн. 00 коп.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, роз'яснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, з урахуванням викладеного, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення способу стягнення аліментів та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки в розмірі 972 грн. 00 коп. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення нею повноліття. В частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів рішення суду належить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3 240 грн. 00 коп.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги на підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 пропорційно до задоволеної частини позовної заяви та апеляційної скарги на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі в сумі 704 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та в сумі 1 057 грн. 20 коп. за апеляційний перегляд справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує 176 200 грн. 00 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2018 року змінити в частині визначеного способу стягнення аліментів, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 972 гривні 00 копійок щомісячно з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 240 гривень 00 копійок станом на 01 березня 2018 року.

В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та в сумі 1 057 гривень 20 копійок за апеляційний перегляд справи

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

С.С. Ткачук