Справа № 346/2323/18
Провадження № 2/346/1387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді Бирич Н.В.

з участю: секретаря Гайової Г.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була її мати, ОСОБА_6, про що їй 22 червня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 125 від 14 червня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 236. Крім неї, членами колгоспного двору були ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, залишивши заповіт, зігдно якого все своє майно заповіла їй, позивачці та відповідачці ОСОБА_2, яка на спадщину не претендує. Вказує, що прийняла спадщину після смерті матері, однак державний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_6, як головою колгоспного двору, а крім неї були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня її смерті.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Позивач та її представник в судове засідання не з»явились, подали до суду письмові заяви, згідно яких просять справу проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивача, ОСОБА_6, про що їй 22 червня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 125 від 14 червня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 23 (а.с.7).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_3 - зять та онуки : ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що підтверджується довідкою П"ядицької сільської ради ОТГ № 379 від 12 березня 2018 року. (а.с.31).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/5 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації смертей 01.04.2006 року складено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.32).

Померла залишила заповіт, посвідчений 13 травня 2005 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-982, згідно якого все своє майно заповіла своїм дочкам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях кожній (а.с.34).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за заповітом на спірне будинковолодіння. Відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті матері не прийняла, від спадкових прав відмовилась в користь ОСОБА_1, про що подала відповідну заяву нотаріусу (а.с.39).

Позивачка ОСОБА_1, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, що підтверджується копією заяви від 13.09.2006 року, спадкова справа № 665 (а.с.38).

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Петрук О.Л. із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлою головою колгоспного двору, частки померлої голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено до дня смерті ОСОБА_6 (а.с.50).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спірне будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. ч. 2 247, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.