Провадження № 2/369/591/18
05.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді: Пінкевич Н.С.
при секретарі: Головатюк В.В.,
представник позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, -
У листопаді 2107 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у жовтні 2016 року познайомився з ОСОБА_6 під час спільного перебування у туристичному поході в Закарпатті. Після повернення між ними виникли теплі почуття любові та інтимні стосунки. Згодом вони прийняли рішення щодо спільного проживання та він почав пошук житла, незважаючи на те, що відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 У середині грудня 2016 року ОСОБА_6 повідомила, що вагітна від нього та згодом стала на облік в медичному центрі «Імперіал Медіка». Він її неодноразово супроводжував до даного центру саме як майбутній батько та спілкувався з лікарем. Весь час до пологів вони продовжують зустрічатись, відвідувати рідних та друзів, батьків відповідача, представляючись як майбутні чоловік та дружина, нести спільно матеріальні витрати, спільно обирали лікаря-акушера та місце пологів, спільно прийняли рішення про партнерські пологи. 10 серпня 2017 року у партнерських пологах була народжена донька. Оскільки ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі, тому батьком дитини записали чоловіка - ОСОБА_5 Після народження дитини вони спільно обирають ім'я доньці, допомагає їй у після пологовому періоді та продовжують зустрічатись, спільно виховують доньку та святкують її перший місяць. 18 вересня 2017 року ОСОБА_6 повідомила його, що не буде розлучатись зі своїм чоловіком та залишається проживати разом з ним в с.Крюківщина. Відповідач ОСОБА_5 знав про те, що він зустрічається з ОСОБА_6 та мають спільну доньку, але врегулювати спір в досудовому порядку не бажав.
На підставі ст.ст.129, 145, 147, 128 СК України просив суд визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; виключити відомості з актового запису про народження дитини, зробленого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Київській області, про ОСОБА_5; зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_7; зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши прізвище «ОСОБА_8» на «ОСОБА_9», по-батькові «ОСОБА_10» на «ОСОБА_11»; судові витрати покласти на відповідачів.
При розгляді справи позивач був допитаний у якості свідка та підтвердив всі обставини, викладені у позові.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували.
У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮ в Київській області не з'явився. Направив суду листа про розгляд справи в його відсутність.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 не з'явились, відзив на позов не подали. Судові повістки надсилались за місцем реєстрації відповідачів, також судом надсилалсь смс-повідомлення на номер, вказаний позивачем. Причини неявки відповідачі суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід задоволити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.121 права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що на підставі медичного свідоцтва про народження №3988/4450 від 11 серпня 2017 року, виданого Перинатальним центром у м.Києві, 17 серпня 2017 року, виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради складено актовий запис №28 про народження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками дитини вказано: мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
За ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.
Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.
Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
З актового запису про народження дитини встановлено, що відомості про батька дитини записано на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис №692, складений 07 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції в м.Дніпропетровську.
Актовий запис про народження дитини складений на підставі заяви ОСОБА_5.
Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Походження дитини від батька, як встановлено ст. 126 СК України, визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі з вересня 2002 року.
Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.
На підтвердження позовних вимоги за клопотанням позивача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2018 року було призначено судово-генетичну експертизу.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
У серпні 2018 року ухвала повернута Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи без виконання, оскільки ОСОБА_6 на неодноразові виклики експерта не з'явилась. Аналогічні виклики були здійснені судом.
Оскільки судом вживались заходи належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, про призначення та проведення експертизи, суд приходить до висновку про ігнорування відповідачами своїх прав та обов'язків.
З листа Медичного центру «Імперіал Медіка» від 15 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 дійсно взята на облік в медичному центрі з 03 лютого 2017 року, зі слів якої та картки індивідуальної картки вагітної породіллі батьком дитини дійсно записаний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який супроводжував ОСОБА_6 у вагітності в медичний центр.
З показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що вони є друзями позивача, знайомі з ОСОБА_6 Товаришували разом, вони планували жити разом, були як одна сім'я та чекали дитину. ОСОБА_6 також радилась з ними щодо вагітності та пологів. Вони бували в гостях і у батьків позивача. А у день пологів позивач був в пологовому будинку.
Також позивачем подано листування з ОСОБА_6 щодо спільного проживання, народження та виховання дитини.
На підставі наведеного, враховуючи, що експертизу не проведено через ігноруванням відповідачем і викликів експерта, і судових викликів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання батьківства та відповідно внесення змін в актовий запис про народження дитини. Відповідачі жодних доказів на спростування вищевказаних доказів позивача суду не надали.
Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивачів, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У графі батьки зазначити: Батько - ОСОБА_1, громадянин України, який проживає АДРЕСА_2
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 -адреса: АДРЕСА_3
Відповідач1: ОСОБА_5 - адреса: АДРЕСА_1
Відповідач2: ОСОБА_6 - адреса: АДРЕСА_1.
Повний текст судового рішення виготовлений 14 грудня 2018 року.
Суддя Пінкевич Н.С.