Справа №720/1027/18
Провадження № 2/720/576/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,

сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 до Жилівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

- про визнання особи втратившим право на витребування частки в майні колишнього колгоспного двору,

- про визнання права власності на ? частку нерухомого майна в порядку спадкування по заповіту,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про визнання особи втратившим право на витребування частки в майні колишнього колгоспного двору, про визнання права власності на ? частку нерухомого майна в порядку спадкування по заповіту.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/6 частці в даному господарстві.

Стосовно членів колгоспного двору ОСОБА_6 та ОСОБА_5 то вони, як члени даного двору юридично не оформила та не набули свого права на 1/6 частку в даному колгоспному дворі, як і на той час так і по нині, так як ОСОБА_4 без зняття з реєстрації вибув з даного двору в 1997 році на постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, оскільки створив там свою сім'ю та ОСОБА_6 знявся з реєстрації та вибув з даного двору 16 років тому в 2002 році на постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, оскільки також створив там свою сім'ю.

На підставі наведеного слід вважати, що кожний член даного колгоспного двору співвласники спільного майна, при втраті права на витребування 1/6 частки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 члени двору мали не по 1/6, а по 1/4 частці кожен член даного двору, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_7.

При своєму житті спадкодавець ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2

Після його смерті відкриття спадщина на 1/4 частку в дворогосподарстві по АДРЕСА_1 на земельну ділянку на території Жилівської сільської ради Новоселицького району .

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 своєчасно прийняв його син ОСОБА_2., оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Спадкоємцями за законом після його смерті являлися дружина ОСОБА_4 та сини ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.

Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе.

Представник позивача просить визнати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5, 1977 року народження, мешканець АДРЕСА_2 втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору розташованого в АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 право власності на 1/4 частику житлового будинку літер А, гараж літера Б, літньої кухні літер В, сарай літер Г, колодязь №1-2, вигрібних ям № 3-4, розташований в АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7.

В підготовчому судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просять суд позов задовольнити.

Відповідачі в підготовчому судовому засіданні не з'явилися, однак направили до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, заявлений позов визнають в повному обсязі, на спадщину не претендують.

Представник сільської ради в підготовчому судовому засіданні не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вислухавши думку представників позивача, враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 338 від 23 травня 2018 року виданою Жилівською сільською радою Новоселицького району.

Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності».

Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало шістьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2. мали рівні часки по 1/6.

З акту опитування сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 від 18 червня 2018 року складеного комісією з сільського голови Антонюка І.О., секретаря виконкому сільської ради Гусан Алли Валентинівни та працівника соціальних питань Козак Олени Федорівни вбачається, що громадянин ОСОБА_5 зареєстрований, але не проживає з 1997 року в господарстві по АДРЕСА_1.

З довідки № 339 від 23 травня 2018 року виданої Жилівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_6 вибув з господарства по АДРЕСА_1 в серпні 2002 року.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що на витребовування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не витребували свою часту протягом строку позовної давності, тому втратили право на частку в домогосподарстві по АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_8, які не втратили права на частку в дворі, то кожному належало по 1/4 частці житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 18 березня 1972 року зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 8 сільською радою с. Форосна Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7, ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2, про що складений актовий запис № 38 Фороснінською сільською радою Новоселицького району, батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

При житті 18 жовтня 2006 року ОСОБА_7 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 46, посвідчений секретарем Жилівської сільської ради Новоселицького району.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, про що складений актовий запис № 12 виконавчим комітетом Жилівської сільської ради Новоселицького району.

Після його смерті відкриття спадщина на 1/4 частку в дворогосподарстві по АДРЕСА_1 на земельну ділянку на території Жилівської сільської ради Новоселицького району.

Спадкоємцями за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 являлися дружина ОСОБА_4 та сини померлого ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 своєчасно прийняв його син ОСОБА_2., оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 363 від 18 червня 2018 року виданою Жилівською сільською радою Новоселицького району.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Постановою нотаріуса від 11 грудня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 142, 176, 200, 206, 245, 246, 258-273, 354 ЦПК України і на підставі ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_6, 1980 року народження, мешканець АДРЕСА_3 та ОСОБА_5, 1977 року народження, мешканець АДРЕСА_2 втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору розташованого в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 право власності на 1/4 частику житлового будинку літер А, гараж літера Б, літньої кухні літер В, сарай літер Г, колодязь №1-2, вигрібних ям № 3-4, розташований в АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через десять днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Вівчар Г.А.