Справа № 353/349/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/128/18
Головуючий у 1 інстанції Мануляк Ю. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача Фединяка В.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й. секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішення головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» щодо винесення поставнови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника від 25 липня 2018 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду від 29 серпня 2018 року, постановлену в складі судді Мануляк Ю.В. в м. Тлумач,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» і скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно.

Скарга мотивована тим, що 25.07.2018 року головним державним виконавцем Тлумацького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Стасюком І.І. на підставі виконавчого листа №353/349, виданого 22.06.2018 року Тлумацьким районним судом, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0025/74/86647 від 21.03.2008 року станом на 04.02.2015 року в сумі 15152,20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 253480,08 грн, а саме 14158,43 доларів США (236855,37 грн) заборгованість за кредитом, 993,77 доларів США (16624,71 грн) заборгованість за відсотками, а також стягнути 5000 грн пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 1442,45 грн відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору. Державним виконавцем в наведеній постанові прийнято рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі 25992,22 грн. Також 25.07.2018 року державний виконавець постановою наклав арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору. Вказані постанови є неправомірними, так як відповідно до п.2 ч.І ст. 22 ЗУ « Про виконавче провадження» №606-1 від 21.04.1999 року, в редакції, чинній на момент набрання вищенаведеним рішенням суду законної сили, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Рішення Тлумацького районного суду від 30.07.2015 року по справі №353/349/15-ц набрало законної сили 1 серпня 2015 року і строк звернення виконавчого листа до виконання становив до 11 серпня 2016 року. Таким чином стягувач пропустив строк звернення до виконання виконавчого листа, оскільки із відповідною заявою у державну виконавчу службу звернувся тільки 25.07.2018 року. Просила суд визнати неправомірними рішення головного державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника від 25.07.2018 року, зобов'язати головного державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56850858 від 25.07.2018 року та постанову про арешт майна боржника №56850858 від 25.07.2018 року.

Ухвалою Тлумацького районного суду від 29 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника від 25.07.2018 року та зобов'язання головного державного виконавця Тлумацького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка І.І. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 56850858 від 25.07.2018 року та постанову про арешт майна боржника № 56850858 від 25.07.2018 року.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 25.07.2018 року головним державним виконавцем Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюком І.І. на підставі виконавчого листа №353/349 від 22.06.2018 року виданого Тлумацьким районним судом винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 25992,22 грн. 25.07.2018 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору. На думку апелянта, відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент набрання рішенням суду законної сили, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Рішення Тлумацького районного суду набрало законної сили 11 серпня 2015 року і строк звернення виконавчого листа до виконання становив до 11 серпня 2016 року. Тобто стягувач пропустив строк звернення до виконання виконавчого листа, оскільки із відповідною заявою у ДВС звернувся тільки 25.07.2018 року. Вказує також на те, що нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Правовідносини банку з приводу звернення виконавчого листа до виконання виникли з 11.08.2015 року і закінчились 11.08.2016 року, тобто до набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, яким передбачений трьохрічний строк звернення до виконання виконавчого документу. Зазначає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Державний виконавець не провівши жодного фактичного стягнення, безпідставно стягнув виконавчий збір.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала просить задовольнити цю скаргу.

Державний виконавець Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюк Іван Іванович та представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання незявились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 11.08.2015) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 25.07.2018), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, а строки для виконання рішення встановлюються з наступного дня після набрання ним законної сили. Пунктом 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 25.07.2018 року) передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Тобто трьохрічний строк пред'явлення до виконання виконавчого документа поширюється на виконавчі документи, які видані як до так і після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» 05 жовтня 2016 року. Так як виконавчий лист, на підставі якого було винесено оскаржувані постанови, виданий 22.06.2018 року, то строк пред'явлення даного виконавчого документа до примусового виконання становить три роки з часу набрання рішенням законної сили. Помилкове зазначення в оскаржуваних постановах дати видачі виконавчого листа 11.08.2015 року не є підставою для їх скасування, а судом у виконавчому листі зазначено 11.08.2016 року, як строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, на підставі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 11.08.2015).

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 30 липня 2015 року Тлумацький районний суд Івано-Франківської області задовольнив позов публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0025/74/86647 від 21.03.2008 року станом на 04.02.2015 року в сумі 15152,20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 253480,08 грн, а саме 14158,43 доларів США (236855,37 грн) заборгованість за кредитом, 993,77 доларів США (16624,71 грн) заборгованість за відсотками, а також стягнути 5000 грн пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 1442,45 грн відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору.

Зазначене рішення суду набралу законної сили 11 серпня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону N 2677-VI) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Установлено, що виконавчий лист з примусового виконання рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської від 30 липня 2015 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0025/74/86647 від 21.03.2008 року станом на 04.02.2015 року в сумі 15152,20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 253480,08 грн, а саме 14158,43 доларів США (236855,37 грн) заборгованість за кредитом, 993,77 доларів США (16624,71 грн) заборгованість за відсотками, а також стягнути 5000 грн пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 1442,45 грн відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору виданий Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 22 червня 2018 року, тобто після спливу встановленого річного строку для його виконання, так як вищевказане рішення суду набрало законної сили 11 серпня 2015 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначено 11 серпня 2016 року.

Отже, вищевказаний виконавчий лист виданий після закінчення строку звернення до виконання рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської від 30 липня 2015 року.

Також встановлено, що постановою від 25.07.2018 року головним державним виконавцем Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюком І.І.відкрито виконавче провадженні №56850858 щодо примусового виконання рішення суду від 30 липня 2015 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0025/74/86647 від 21.03.2008 року станом на 04.02.2015 року в сумі 15152,20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 253480,08 грн, а саме 14158,43 доларів США (236855,37 грн) заборгованість за кредитом, 993,77 доларів США (16624,71 грн) заборгованість за відсотками, а також стягнути 5000 грн пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 1442,45 грн відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору виданий Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 22 червня 2018 року, на підставі виконавчого листа №353/349, виданого 22.06.2018 року, згідно ст. ст. 3,4,24-27 Закону України «Про виконавче провадження», та накладено арешт на майно боржника, згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

З копії виконавчого листа вбачається, що Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області видано 22 червня 2018 року видано виконавчий лист на підставі рішення Тлумацького районного суду від 30 липня 2015 року у справі № 353/349/15-ц. Вказане рішення набрало законної сили 11 серпня 2015 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначено 11 серпня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. ст. 3,4,12,24-27, 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 22.06.2016 р. №1404-VІІІ, та пункт 5 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N1404-VІІІ, що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до ч.2 ст. 451ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, та прийняття нового рішення про скасування постанови державного виконавця з огляду на те, що виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду після набрання чинності Законом України N 2677-VI (9 березня 2011 року), був пред'явлений до виконання поза межами строків, установлених статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", питання про поновлення пропущеного строку в установленому статтею 127 ЦПК України порядку не вирішувалося, і відповідно зазначена обставина, виходячи з положень статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", була підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Щодо застосування положеннях ч. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIIIслід зазначити наступне.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.99 N 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року набрало законної сили 11 серпня 2015 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначено 11 серпня 2016 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, згідно з статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.99 N 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (Рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 N 3-рп/2001.

Тобто помилковими є висновок суду першої інстанції про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, оскільки на момент набрання чинності цим законом, строк пред'явлення до виконання рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року закінчився.

Таким чином, дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності.

Відтак положення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляцяйний суд приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з допущенням порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 383, 384 ЦПК України, апеляцяйний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Тлумацького районного суду від 29 серпня 2018 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішення головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» щодо винесення поставнови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника від 25 липня 2018 року і зобов'язання щодо скасування зазначених постанов задовольнити.

Визнати неправомірними рішення головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» щодо винесення поставнови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника від 25 липня 2018 року .

Зобов'язати головного державного виконавця Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стасюка Івана Івановича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56850858 від 25 липня 2018 року щодо примусового виконання рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/0025/74/86647 від 21.03.2008 року станом на 04.02.2015 року в сумі 15152,20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року становить 253480,08 грн, а саме 14158,43 доларів США (236855,37 грн) заборгованість за кредитом, 993,77 доларів США (16624,71 грн) заборгованість за відсотками, а також стягнути 5000 грн пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 1442,45 грн відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору, винесеної на підставі виконавчого листа №353/349, виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 22 червня 2018 року, та постанову виконавчого провадження №56850858 від 25 липня 2018 року - накладення арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса АДРЕСА_1.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складений 12 жовтня 2018 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин Р.Й.Матківський

Згідно з оригіналом