З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Ліпатовій К.Г.
за участю прокурора Куліш А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника прокурора Черкаської області до Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради та державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-
в с т а н о в и в:
Представник позивача прокурор Куліш А.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про час, дату, місце його проведення повідомлялися в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із довідки міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 24 грудня 2010 року станом на 01 грудня 2010 року оспорювана земельна ділянка загальною площею 6,4895 га згідно земельно-облікових даних обліковувалась, як землі загального користування, з яких 0,6579 га - зелені насадження, 5,8316 га - штучне водосховище.
Рішенням відповідача 1 № 13-18 від 01 червня 2016 року «Про надання дозволу Свидівоцькій сільській раді на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки», Свидівоцькій сільській раді надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 6,4894 га на 50 окремих земельних ділянок площею 0,10 га та земельної ділянки площею 1,4894 га земель рекреаційного призначення в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах с. Свидівок по вул. Дахнівській, 63.
Як вбачається з рішення відповідача 1 № 14-11 від 15 липня 2016 року, за погодженням постійної комісії з узгодження земельних питань, екології та охорони навколишнього природного середовища, передано у власність 50 громадянам, в тому числі відповідачці 2, відповідачці 3, відповідачу 4, відповідачці 5 -земельні ділянки площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва, що знаходиться по вул. Дахнівській, 63, с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області.
Згідно з ч. 1 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.
Таким чином, цільове призначення спірної земельної ділянки залишається незмінним, а саме землі загального користування, зайняті штучними водосховищами, що відносяться до земель водного фонду. За таких обставин, відповідачем 1 порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, оскільки в силу вимог ст. 58 Водного кодексу України землі, зайняті водосховищами, мають бути віднесені до категорії земель водного фонду, тоді як у в рішенні Свидівоцької сільської ради № 14-10 від 15 липня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок комунальної власності Свидівоцької сільської ради» та № 14-11 від 15 липня 2016 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність земель рекреаційного призначення» зазначено, що спірна земельна відноситься до категорії земель реакційного призначення.
Протиправне віднесення спірних земель до земель рекреаційного призначення та їх подальша забудова унеможливлює їх раціональне використання та охорону саме, як земель водного фонду, зайнятих штучними водосховищем.
До земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню та належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
Законодавством України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
Відповідно до вимог ст. 59 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
За положеннями ст. 83 Земельного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене законодавством України не передбачено можливості надання у приватну власність громадянам земель водного фонду для ведення індивідуального дачного будівництва.
Наявність зареєстрованого права на спірну земельну ділянку, як земельну ділянку рекреаційного призначення, порушує встановлений ст. 5З К України принцип раціонального використання землі та створює загрозу для її охорони, як земель водного фонду.
Сукупність наявних доказів об'єктивно свідчить про порушення інтересів держави у сфері раціонального використання, охорони та розпорядження землями державної власності, що полягає у зміні цільового призначення земель водного фонду без передбаченого законом порядку та процедури на землі рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва та передачі цієї земельної ділянки у приватну власність громадянам, в тому числі і відповідачам.
Отже Свидівоцька сільська рада хоча і наділена правом розпоряджатися землями, проте зобовязана реалізувати таке право виключно в межах та на підставі діючих законів.
Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку.
Так само, відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Вказане твердження має самостійне значення з точки зору визнання незаконним та скасування акта органу місцевого самоврядування в порядку ст. 21 Цивільного кодексу України.
Крім того, ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Згідно ст. 21 Земельного кодексу України передбачено, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо.
Згідно ст. 5 Земельного кодексу України визначено, що земельне законодавство базується, зокрема, на принципі забезпечення раціонального використання та охорони земель.
Однак, протиправне віднесення спірних земель до земель рекреаційного призначення та їх подальша забудова унеможливлює їх раціональне використання та охорону саме, як земель водного фонду, зайнятих штучними водосховищем.
Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок, зокрема відповідачці 2, відповідачці 3, відповідачу 4, відповідачці 5 порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови.
Із листа Черкаського обласного управління водних ресурсів № 763/01/10-24 від 24 травня 2017 року вбачається, що Будище-Свидівоцький захисний масив є польдерною осушувальною системою, яка захищає територію від підтоплення Кременчуцького водосховища. До складу якої входить Будище-Свидівоцька захисна дамба, насосна станція для відкачування поверхневих вод і мережа осушувальних каналів з гідротехнічними спорудами на них. Відповідно до абз. 4 ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі виділені під смуги відведення для них. Тобто захисна дамба насосна станція і мережа осушувальних каналів з гідротехнічними спорудами на них відносяться до земель водного фонду.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено і обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже з вищевикладеного вбачається, що відповідачем 1 був порушений порядок встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки площею 6,4895 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах с. Свидівок по вул. Дахнівській, 63, яка станом на 01 грудня 2010 року обліковувалася, як землі загального користування, з них: 0,6579 га - зелені захисні насадження, 5,8316 га - штучне водосховище, в адмінмежах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок, вул. Дахнівська,63, проте рішенням відповідача 1 № 14-10 від 15 липня 2016 року дана земельні ділянка віднесена до земель рекреаційного призначення. Вказане рішення сільської ради наразі скасовано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року, яке набрало законної сили і земельна ділянка відтепер відноситься до земель загального користування, на яких розташоване штучне водосховище, що є обєктом водного фонду. Оскільки на землях загального користування розташоване вказане штучне водосховище вони відносяться до земель водного фонду, які не можуть передаватись у приватну власність. Тобто рішення відповідача 1 № 14-11 від 15 липня 2016 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність земель рекреаційного призначення», серед яких є відповідачка 2, відповідачка 3, відповідач 4, відповідачка 5, є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати.
У даному випадку позбавлення відповідачів права власності на земельну ділянку відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідачів, крім як скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного рішення щодо передачі земельних ділянок, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є законним, оскільки переслідує суспільний інтерес.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України суд, -
Позов заступника прокурора Черкаської області до Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради та державної реєстрації права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради від 15 липня 2016 року № 14-11 «Про передачу громадянам земельних ділянок рекреаційного призначення у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельних ділянок площею 0,10 га кожна, розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області.
Стягнути на користь прокуратури Черкаської області судовий збір сплачений позивачем при подачі позову з Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 14 700 грн., по 2819 грн. 20 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя: Л. Б. Соколишина