АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6666/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 752/8784/18

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Сербін Т.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3,

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві,

Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, як представника ОСОБА_2,

на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва про відмову у забезпеченні позову, постановлену 14 травня 2018 року у складі судді Хоменко О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про усунення від права на спадкування.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначала, що позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути від права на спадкування після померлого ОСОБА_6 відповідача ОСОБА_3, яка набула як спадкоємиця право власності на квартиру АДРЕСА_1. На момент звернення до суду спадкове майно вже зареєстровано за відповідачем, яка не позбавлена можливості у будь-який час розпорядитися ним. Таким чином вважає, що дії відповідача щодо відчуження спадкового майна можуть призвести до утруднення або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.53,54, 55/.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_2, яка перебуває за межами України та без її участі, оскільки буде перебувати у черговій щорічній відпустці /а.с. 56/.

Відповідачі про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149 - 150, 153 ЦПК України, зазначаючи, що позивачем не надано доказів необхідності застосування заходів забезпечення позову, зокрема, не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, що свідчить про безпідставність вимог заяви.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такий відповідає дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частини третьої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом поданого ОСОБА_2 позову є усунення від права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу тим, що відповідач ОСОБА_7 з метою збільшення своєї частки в спадковому майні, умисно перешкоджала померлому ОСОБА_6 скласти новий заповіт на її ім'я.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо квартири (без конкретизації яких саме дій) представник позивача посилалася на те, що відповідачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, а тому остання буде мати можливість розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Враховуючи фактичні обставини справи, зміст позовних вимог, відсутність достатнього обґрунтування щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім цього, слід додатково зазначити про наступне.

Позивач ОСОБА_2 є громадянкою іншої країни (громадянкою Ізраїлю) та не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) на території України.

В заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо застосування зустрічного забезпечення (п.6, ч.1 ст.151 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 154 ЦПК України суд, зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, враховуючи наведене, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постановленої судом першої інстанції ухвали.

Сам по собі факт реєстрації відповідачем права власності на частину квартири, яка є спадковим майном, без урахування інших обставин, що підлягають встановленню при розгляді заяви про забезпечення позову, не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, як представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 14 травня 2018 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 6 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: В.В. Саліхов

Т.А. Семенюк