Справа № 333/357/18
Пр. № 2/333/869/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, в порядку загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 45, кв. 54. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані її сини: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами по даній справі. Останні без поважних причин фактично не мешкають в даній квартирі вже понад два роки. Позивач вказує, що вона не може оформити субсидію, оскільки має зазначати в декларації про доходи і своїх синів, які зареєстровані за даною адресою, але фактично не мешкають. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою 54 в будинку № 45 на вулиці Новокузнецька в м. Запоріжжі

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 р. відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд у загального позовному провадженні.

Ухвалами Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2018 р., 11.04.2018 р. задоволено клопотання представника позивача та витребувана інформація про перетин відповідачами кордону України в період часу з 01.01.2016 р. по теперішній час.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали даний позов та просили його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись. Представник відповідачів ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, в звязку з чим просила відмовити в задоволенні даних позовних вимог. В судовому засіданні 31.05.2018 р. була оголошена перерва перед судовими дебатами до 11.06.2018 р. За клопотанням представника відповідачів ОСОБА_5 11.06.2018 р. було відкладено слухання справи на 13.08.2018 р. Через канцелярію суду 13.08.2018 р. надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає.

Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 11.03.2009 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №575 та свідоцтва про право власності видане Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 16.02.2009 р. (а.с. 7, 43-47).

Відповідачі є синами позивачки, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 111-ЖС 346948 та серії 11-ЖС №355841 (а.с. 5,6).

Згідно з відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 31.01.2018 р. відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 1998 р за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 45, кв. 54 (а.с. 15).

Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, яка надійшла на запит суду 20.03.2018 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 45, кв. 54, з 02.04.1998 р. по теперішній час.

Допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивачки, їй відомо, що відповідачі не живуть в спірній квартирі вже тривалий час.

Свідок ОСОБА_8, допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача, пояснила, що є подругою позивачки, їй відомо, що сини ОСОБА_1 відповідачі по справі мешкають на теперішній час в Польщі, оскільки там працюють. ОСОБА_3, поїхав в Польщу на заробітки, коли йому виповнилось 18 років, ОСОБА_4 поїхав в Польщу на заробітки 5 років тому. Коли відповідачі приїздять з Польщі іноді навідують матір, але навіть в цей період не проживають в спірній квартирі.

Допитана в судовому засіданні, за клопотанням позивача, свідок ОСОБА_9 пояснила, що є подругою позивачки, вони дружать близько 20 років, тому досить часто вона буває в гостях в квартирі ОСОБА_1, при цьому в останні роки не бачила, щоб у даній квартирі мешкали сини позивачки. Остання мешкала з чоловіком.

Свідок ОСОБА_10, допитана за клопотанням позивача, зазначила, що є сусідкою позивачки, також вона працює листоношею в будинку, де вони живуть. Відповідача ОСОБА_3 вона не бачила жодного разу за місцем реєстрації, молодшого сина позивачки - ОСОБА_4 бачила, він мешкав в даній квартирі, доки ходив в школу, потім вона вже його не бачила. Іноді на імя відповідачів приходили листи, коли вона приносила для вручення їх, позивачка повідомляла, що вони не мешкають за цією адресою, тому листи повертались адресату.

Згідно з інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.04.2018 р., за період з 01.01.2016 р. по 05.04.2018 р. відповідач ОСОБА_3 періодично виїжджав за межі України на тривалий час (4-6 місяців). Останній виїзд за межі України 14.03.2018 р., станом на 05.04.2018 р. до України він не повертався.

Згідно з інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.05.2018 р., за період з 01.01.2016 р. по 04.05.2018 р. відповідач ОСОБА_4 періодично виїжджав за межі України на тривалий час (4-6 місяців). Останній виїзд за межі України 14.03.2018 р., станом на 05.04.2018 р. він до України не повертався.

Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд, оцінивши досліджені докази, встановив, що відповідачі, які є членами сімї власника житла не мешкають в спірній квартирі понад один рік. Поважність причин не проживання відповідачів в даній квартирі, яка належить позивачу, суду не доведена належними допустимими доказами.

Представник відповідача не заперечувала тієї обставини, що відповідачі тривалий час проживають за кордоном, оскільки там працюють.

Проживання відповідачів в іншій місцевості у звязку з роботою не є поважною причиною їх не проживання за місцем реєстрації. Така правова позиція закріплена в постанові Верховного суду від 01.02.2018 р. по справі №283/1143/16-ц.

Таким чином встановлено, що відповідачі, без поважних причин, не мешкають в спірній квартирі понад рік, внаслідок чого втратили право на користування цим житлом.

Реєстрація відповідачів у квартирі, що належить позивачці на праві власності, перешкоджає їй у здійсненні нею права користування цією квартирою, оскільки вона вимушена нести додаткові фінансові витрати на утримання цього нерухомого майна та не може скористатися у повній мірі своїм правом на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою №54 будинку №45 по вулиці Новокузнецька у місті Запоріжжі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №54 будинку №45 по вулиці Новокузнецька у місті Запоріжжі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 20.08.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова