Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 523/16139/16-ц

провадження № 61-37431св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк

«ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області у складі судді Калараша А. А. від 23 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк

«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у складі судді Сувертак І. В. від 04 травня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за генеральною угодою від 22 березня 2016 року в розмірі 35 265, 28 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 30 910,62 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 291,97 грн; штраф відповідно до пункту 2.2 генеральної угоди - 1 062,69 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного оскарження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року.

Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , виходив із того, що заявником пропущений строк апеляційного оскарження, причини пропуску строку суд не може визнати поважними, оскільки матеріалами справи вони не підтверджуються, ОСОБА_1 їх не довів.

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду порушує його права і свободи, у тому числі право на справедливий суд та створює перешкоди для реалізації гарантованого йому права шляхом позбавлення його права апеляційного оскарження, яке гарантується Конституцією України, тобто відбулось порушення судом його прав і свобод, створено перешкоди для їх реалізації.

Крім того, норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Зазначає, що, порушуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, він посилався на те, що про рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року дізнався 19 лютого 2018 року,саме у той час, коли набув чинності новий ЦПК України, тому він подав апеляційну скаргу згідно з нормами нового ЦПК України.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

07 серпня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судом установлено, що 02 березня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме сплати судового збору у передбаченому Законом розмірі та надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин його пропуску.

На виконання вимог зазначеної ухвали апеляційного суду 11 квітня 2018 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, надано оригінал квитанції про сплату судового збору у передбаченому законом розмірі та заяву про поновлення строку апеляційного оскарження з посиланням на те, копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року він отримав 19 лютого 2018 року, апеляційну скаргу надіслав через відділення поштового зв`язку 02 березня 2018 року. Звертає увагу суду на те, що апеляційну скаргу подавав згідновимог ЦПК у редакції від 15 грудня 2017 року. Зазначав, що згідно з нормами ЦПК України 2004 року строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції становив десять днів з моменту отримання копії цього рішення, тобто строк з урахуванням вихідних днів закінчився 02 березня 2018 року, просив суд поновити строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Апеляційним судом також установлено, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції 16 червня 2017 року (а.с. 66), тобто строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції закінчився 26 червня 2017 року.

У частині третій статті 2 ЦПК України 2004 року передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження пропущений, причини пропуску строку є неповажними, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані, оскільки ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження рішення суду від 04 травня 2017 року, вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Посилання касаційної скарги на те, що отримання копії оскаржуваного рішення 19 лютого 2018 року, коли набув чинності новий ЦПК України, є підставою для поновлення йому строку на апеляційне оскарження не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 отримав копію рішення суду першої інстанції 16 червня 2017 року (а.с. 66), а строк на його апеляційне оскарження закінчився 26 червня 2017 року.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Учасник процесу зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (частина третя статті 27 ЦПК України 2004 року).

При цьому ОСОБА_1 безпідставно пропущено строк на касаційне оскарження на рік, що є значним проміжком часу.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк