10.10.2018 Справа № 363/521/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2, вони перебувають у шлюбі з 14 січня 2000 року. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки ведення спільного господарства.

Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

06 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

12 червня 2018 року ухвалою суду надано строк для примирення та провадження у справі зупинено.

19 вересня 2018 року ухвалою суду провадження у справ відновлено.

В судовому засіданні 10 жовтня 2018 року протокольною ухвалою закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, крім того, зазначив, що строк на примирення нічого не змінив та наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Сторони перебувають у шлюбі з 14 січня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №26.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Судом вчинялись дії для збереження сім'ї, шляхом надання строку для примирення, однак після закінчення строку позивач наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачем по справі.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливими, оскільки суперечить інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 104, 112 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 14 січня 2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 26 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.НОМЕР_4, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н.НОМЕР_5, проживаючого за адресою, АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя О.Д. Рудюк