ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/960/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовною заявою Народного депутата України ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_5), ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_6), ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_7), ОСОБА_9 (адреса: АДРЕСА_8), ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_10), ОСОБА_11 (адреса: АДРЕСА_9), третя особа - Національний банк України, щодо припинення дій, трудових відносин, тощо,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява від позивача - Народного депутата України ОСОБА_2, зокрема з вимогою щодо припинення протиправних дій ОСОБА_4 (зокрема вчинення яких заборонено ст.65 Закону України "Про Національний банк України"), тощо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без руху. При цьому, заява про зміну предмета позову та залучення до участі в справі співвідповідачів ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_5), ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_6), ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_7), ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_10), ОСОБА_11, надійшла до Дарницького районного суду м. Києва 26 грудня 2017 року.

Проте, всупереч імперативним вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України до позовної заяви не було додано копій всіх документів, що додаються до неї для всіх вказаних учасників.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року було вирішено залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 10 днів, з дня вручення копії цієї ухвали, при цьому, згідно з порядком, який по черговості встановлений ч.1 ст.185 ЦПК України, питання щодо відкриття провадження по справі вирішується після перевірки дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, отже судом були виконані перші в порядку черговості імперативні приписи ч.1 ст.185 ЦПК України та на цій стадії, позовна заява була залишена без руху згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року, копія повного тексту якої була направлена Народному депутату України ОСОБА_2, шляхом її подання із супровідним листом під вихідним №753/23813/17/537/2018 від 04 січня 2018 року для відправки в канцелярію Дарницького районного суду м. Києва під розпис (від 04 січня 2018 року, який міститься на відповідній копії супровідного листа) уповноваженому співробітнику (провідному консультанту) канцелярії Дарницького районного суду м. Києва. При цьому, у суду тривалий час були відсутні дані щодо отримання ОСОБА_2 копії вказаної ухвали від 28 грудня 2017 року (яка була надіслана йому 04 січня 2018 року у вищевказаному порядку), а отже були відсутні передбачені саме національним законодавством підстави для початку відліку строку, передбаченого на усунення недоліків позову.

Разом з тим, відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов'язку відповідної сторони (яка задіяна у судовій справі) з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі (користуючись належними їй процесуальними правами, неухильно виконувати процесуальні обов'язки), вважаю, що вказані у цій ухвалі висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, судом враховані вказані норми, зокрема міжнародного права, та ту обставину, що навіть за спливанням тривалого часу - майже року, вказані недоліки позову не були усунуті належним чином.

При цьому, судом враховано, що ч.1 ст.177 ЦПК України містить саме імперативні приписи про те, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, зокрема відповідно до кількості відповідачів.

Отже, суд вважає, що позивачем не враховано, що ненадання вказаних копій, окрім порушення прямих вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, здійснено без врахування і принципу змагальності сторін, передбаченого ст.12 ЦПК України.

Крім того, судом враховано, що відповідно до вимог ч.4 Таблиці ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - передумовою повторної видачі копії судового рішення є оплата судового збору у відповідному розмірі, проте така вимога стороною позивача не заявлена, відповідний судовий збір за повторну видачу копії вказаної ухвали не сплачено, а отже у суду відсутні підстави для повторного надсилання додаткової копії вказаної ухвали позивачу.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до вищенаведених норм, положень ст.185 ЦПК України, позовну заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов Народного депутата України ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: