Справа № 357/7225/18
УХВАЛА

10 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кошель Л. М.

при секретарі Вангородська О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, приватного підприємства «РУСТ-62» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулось АТ КБ «Приватбанк» з цивільним позовом до ОСОБА_1, ПП «РУСТ-62» про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між позивачем та ПП «РУСТ-62» укладено договір банківського обслуговування №б/н від 08.07.2013 року. ПП «РУСТ-62» встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку. 07.10.2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки №РОR281 від 07.10.2014р., згідно якого, останній зобовязався за належне виконання ПП «РУСТ-62» умов договору №б/н від 08.07.2013р.. Оскільки ПП «РУСТ-62» та ОСОБА_1 належним чином не виконали зобовязання з повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 1 523 645,23 грн..

Ухвалою судді від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

Оглянувши подану позовну заяву та додатки до неї, перевіряючи можливість розгляду справи за правилами цивільного судочинства, суд вказує на таке.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, якою керувався суд і яка була чинною на час ухвалення судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних. Трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 діючого ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Проте поряд з предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб'єктний критерій.

Вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором була заявлена позивачем у справі яка переглядається, до боржника та поручителя, які пов'язані солідарним обов'язком.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Наслідки солідарного обов'язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначені у частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов'язок, на зворотну вимогу.

Відтак, з огляду на солідарний обов'язок перед кредитором боржника за основним зобов'язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-//ІІІ господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об'єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов'язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов'язання.

В даному випадку, основні зобовязання виникли між АТ КБ «Приватбанк» та ПП «РУСТ-62» за договором №б/н від 08.07.2013 року. Отже, сторонами основного зобовязання є юридичні особи, тому спір має розглядатись саме за правилами господарського судочинства. Такий висновок узгоджується із правовою позицією ВП/ВС висловленої у постанові від 15.05.2018 року у справі №202/33292/13-ц, провадження №14-42цс18.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.20 ГПК України, спори між субєктами господарювання відносяться до юрисдикції господарських судів.

В силу встановлених обставин та наведених вимог закону, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, приватного підприємства «РУСТ-62» про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга буде подана протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2