Провадження №: 2/752/584/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном,

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_1, звернулися до суду з позовом про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном з відповідачем ОСОБА_4.

В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивачів зазначив, що ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі розпорядження №24700 Державної адміністрації Московського району м. Києва від 26.10.2000 року приватизували в рівних долях 66/100 від квартири за адресою - АДРЕСА_1. У приватизації решти частини цієї ж квартири, а саме у розмірі 34/100 взяла участь ОСОБА_6. Приватизована частка квартири у розмірі 66/100 складається з двох кімнат площею 15,5 кв.м. та 15,9 кв.м., сукупною площею 31,4 кв.м., окрім того має приміщення спільного користування - кухню площею - 6,9 кв.м., ванну площею - 2,7 кв.м., вбиральню площею -1,0 кв.м., коридор площею - 12,5 кв.м., вб.ш. - 1,3 кв.м.. 132/300 частин спірної частки квартири зареєстровано за позивачами у рівних долях, на якій зареєстровано місце проживання позивачів у справі, однак фактично проживає тільки відповідач, який чинить їм перешкоди у користуванні квартирою. Позивачі мають право користуватися щонайменше кімнатою відповідно до їх часток, що має площу 15,9 кв. м., а відповідач має право користуватися кімнатою площею . 15,9 кв.м., однак чинить позивачам перешкоди у користуванні належною їм часткою квартири, досягти згоди щодо встановлення порядку користування квартирою співвласники не можуть. Просив виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 15,9 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, а відповідачу житлову кімнату площею 15,5 кв. м. у цій же квартирі, залишивши у спільному користуванні місця загального користування.

05.07.2018 року, представник позивачів подав уточнену позовну заяву, посилаючись на те, що після долучення відповідачем до матеріалів справи плану спірної квартири - технічного паспорту станом на 19.07.2016 року, виникла необхідність деталізувати позовні вимоги. З урахуванням уточнень просив виділити у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 15, 9 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1, а у користування відповідача житлову кімнату площею 16,5 кв.м. та житлову кімнату площею 18,6 кв. м. у цій же квартирі. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - кухню площею 6,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню 1,0 кв.м., коридор 12, 5 кв.м., вб.ш. 1,3 кв.м.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позвні вимоги заявлені ним в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просив задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Стверджували, про відсутність спору між ними з приводу користування житловим приміщенням, яке перебуває у їх спільній власності. , оскільки позивачі мають вільний доступ до належного їм житлового приміщення, однак вони не користуються ним. Позивачі постійно проживають за кордоном та не мають потреби в користуванні ним, не виконують обов»язків щодо оплати комунальних послуг, а тому мають заборгованість.

Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позоні вимоги , заявлені ОСОБА_1, від імені та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що приміщення квартири спільного заселення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, 66/100 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 в рівних долях. Загальна площа кімнат становить 47,4 кв. м., право власності зареєстровано в БТІ на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записано в реєстрову книгу за №6603 14 листопада 2000 року (а.с.74).

Відповідно до правил статтей 319, 355, 357, 358 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні мови здійснення своїх прав; майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) , належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно; частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможоливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Спірне житлове приміщення отримане учасниками справи у власність в рівних долях відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Звертаючись до суду з позовом, позивачі просять виділити їм у користування житлову кімнату площею 15,9 кв.м. незважаючи на те, що це не відповідає їх частці у спільному майні тому, що відповідач не бажає компенсувати вартість належних їм часток квартири у спільній частковій власності, а також не бажає вирішити їх спір шляхом продажу майна, що перебуває у їх спільній частковій власності. Не можуть вони досягти згоди і щодо укладення договору про визначення порядку користування спірною часткою квартири.

Зазначені представником позивачів підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду заявленого спору.

За даними свідоцтва про право власності на житло від 26.10.2000 року учасники справи отримали у спільну часткову власність 66/100 частин квартири АДРЕСА_1, а загальна площа кімнат становить 47,4 кв.м. (а.с.74).

Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.06.1995 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів, приміщення квартири спільного заселення, иякі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме 34/100 належить на праві приватної власності ОСОБА_6, загальна площа кімнат становить 24,9 кв.м. (а.с.42).

За даними журналу обмірів та розрахунків площ приміщень житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 72,7 кв.м. має три житлових кімнати площею - 16,5, 18,6, та 15,9 кв.м., що складає загальний розмір житлової площі - 51,00 кв.м., відповідно 66/100 часток складають ( 51:100=0,51 х 66 = 33,66) 33,66 кв.м., отже частка кожного співласника 66/100 квартири, що є спільною частковою власністю учасників справи становить 11,22 кв.м.

Відповідно частка ОСОБА_6 власника 34/100 часток цієї ж квартири в натурі становить 17, 34 кв.м..

Наразі, частка позивачів у спільній частковій власності на 66/10 квартири АДРЕСА_1 складає 22,44 кв.м..

Звертаючись до суду з позовом представник позивачів просить виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 15,9 кв.м., що не відповідає їхнім часткам в натурі, однак, приймаючи до уваги, що співвласники спірного житдлового приміщення не можуть дійти згоди щодо його поділу у добровільному порядку, або ж компенсації вартості належних позивачам часток відповідачем, а іншого способу визначення порядку користування житловим приміщенням встановити не можна, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені судом обставини за заявленим предметом спору, суд приходить до висновку, що співвласники 66/100 частин квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 володіють житловою площею в натурі 33, 66 кв.м., а власник 34/100 часток цієї ж квартири ОСОБА_6 17,34 кв.м., відповідно учасники справи можуть володіти житловими кімнатами площею 16,5 та 15,9 кв.м., а власник ОСОБА_6 за життя володіла кімнатою площею 18,6 кв.м.

На думку суду заявлені позовні вимоги щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 має бути вирішено судом у спосіб виділення у користування позивачів житлової кімнати площею 15,9 кв.м., а відповідача ОСОБА_4 житлової кімнати площею 16,5 кв.м., що не позбавляє їх права власності на частки, які належать їм відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.10.2000 року, яке зареєстровано в БТІ 14 листопада 2000 року за №6603.

Що ж стосується вимог представника позивачів про виділення у користування ОСОБА_4 житлової кімнати площею 18,6 кв.м., то вони не можуть бути задоволені судом тому, як спір між учасниками справи щодо користування цією кімнатою відсутній, оскільки ця кімната не перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_4

За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем ОСОБА_4, а приймаючи до уваги, що за даними квитанції 0.0. 641884621.1, від 27.10.2016 року судовий збір за розгляд справи було сплдачено похзивачкою ОСОБА_2, відповідно на її користь необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового в розмірі 551,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 355, 357, 358 ЦК України, ст.ст. 3,4, 12,13,81,82,89,141,259,264,265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном, задовольнити.

Виділити у спільне користування ОСОБА_2 (РНКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_11 (РНКПП НОМЕР_2) житлову кімнату площею 15,9 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1

Виділити у користування ОСОБА_4 (РНКПП НОМЕР_3) житлову кімнату площею 18,6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 (РНКПП НОМЕР_1), ОСОБА_11 (РНКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (РНКПП НОМЕР_3) місця загального користування : кухню площею - 6,9 кв.м., ванну кімнату площею - 2,7 кв.м., вбиральню площею -1,0 кв.м., коридор площею - 12,5 кв.м., вбудовану шафу площею -1,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк