КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3786/15-ц
Провадження № 2/552/1194/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець О.К.

за участі секретаря судового засідання Рибальченко О.П.

представників відповідача ОСОБА_1,ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом опікуна недієздатного ОСОБА_4 ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 27.01.2010 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 9005,88 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати.

Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2015 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитом в сумі 9005,88 гривень, 243,60 гривень судових витрат, а всього 9249,48 гривень.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.06.2018 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 06.08.2018 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 поданий в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним,залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування.

В зустрічній позовній заяві позивач зазначає про те, що 27.01.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір №б/н відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік. Даний кредитний договір просить визнати недійсним, так як рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2013 року ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено опікуном ОСОБА_1. Також в позові посилається на ту обставину, що ОСОБА_4 хворіє на психічні захворювання з 1994 року та має групу інвалідності, отже при отриманні кредиту він не усвідомлював значення своїх дій, оскільки вживав сильнодіючі психотропні препарати.

21.08.2018 року АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на зустрічний позов. В своєму відзиві представник банку зазначає про те, що на момент укладення договору станом на 27.01.2010 року ОСОБА_4 не був визнаний судом недієздатним. Крім того, пропущено строк на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, оскільки ОСОБА_4 визнано недієздатним в 2013 році. Також вказував на ту обставину, що заборгованість за кредитом необхідно стягнути з опікуна ОСОБА_1

В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти задоволення зустрічного позову заперечує з підстав викладених у відзиві.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов з підстав викладених в ньому.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної в м. Полтаві в судовому засіданні просив задовольнити зустрічний позов.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що між сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 27.01.2010 року укладений кредитний договір № б/н відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_4 зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту.

Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_4 кредитні кошти, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує. Тому 31.05.2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Відповідач не виконує умови договору, станом на 31.05.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 9005,88 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 2697,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3831,07 грн., заборгованості за комісією та пенею - 1572,01 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 405,04 грн.

Судом встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 - 03.07.2015 року.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_4 та призначено над ним піклувальника ОСОБА_1.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2013 року ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_1.

Відповідно до довідки від 21.05.2018 року виданої Полтавським обласним психоневрологічним диспансером ОСОБА_4 з 1994 року перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, є інвалідом ІІ групи без терміново.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №349 від 10.08.2017 року, яка проводилась по ухвалі колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 01.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 на момент укладення кредитного договору 26.01.2012 року між ним та ПАТ «Платинум Банк» страждав на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії, паранодної форми, стан ремісії з наростаючим дефектом особистості. Ступінь емоційно-вольових порушень у ОСОБА_4 внаслідок наявного у нього хронічного стійкого психічного розладу був таким, що істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент укладення договору.

Відповідно до акту стаціонарної, судово-психіатричної допомоги №671 від 13.09.2012 року проведеної на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Полтави від 13.06.2012 року вбачається, що ОСОБА_4 на момент проведення експертизи страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної форми, стан ремісії з дефектом по змішаному типу. На час проведення експертизи ступінь вираженості наявного у ОСОБА_4 стійкого хронічного розладу такий, що істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до довідки від 28.08.2018 року виданої Полтавським обласним психоневрологічним диспансером вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, з 2009 по 2010 роки постійно приймав підтримуюче лікування, перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім.О.Ф.Мальцева з 11.05.2009 року по 04.06.2009 року, з 07.07.2010 року по 28.07.2010 року.

Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Судом враховано, що на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_4 був визнаний судом недієздатним, отже не може бути відповідачем по справі, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з цих підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вимоги до ОСОБА_1 як до опікуна не заявлялись, отже суд не може стягнути з неї заборгованість за кредитним договором. У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Щодо зустрічного позову суд приходить до висновку про те, що він не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже, аналізуючи надані докази щодо стану здоровя ОСОБА_4 суд не має можливості встановити той факт, що останній на момент укладення кредитного договору 27.01.2010 року не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 в 2010 році приймав лікарські засоби, які могли істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Обставини, з якими закон повязує застосування ч.1 ст.225 ЦК не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові ВС від 29.02.2012 у справі №6-9цс12.

Оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що на момент укладення кредитного договору 27.01.2010 року ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання договору недійсним не має.

Керуючись ст. 30,40,41 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову поданого опікуном недієздатного ОСОБА_4 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.10.2018 року.

СУДДЯ О.К. МИРОНЕЦЬ