ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Ковалевської Л.М.

за участі секретаря Омельчук С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що при зверненні в серпні 2018 року до нотаріальної контори з питання оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, їй стало відомо, що на підставі постанови б/н від 19.07.2002 Фастівською ДВС було накладено арешт. На той час власником ? частини квартири був син позивача ОСОБА_2»янченко А.В. 01 квітня 2003 року на прилюдних торгах, затверджених відділом державної виконавчої служби Фастівського міського управління юстиції 07 лютого 2003 року позивач викупила ? частину квартири сина і вважала, що після проведення прилюдних торгів, Відділ ДВС арешт повинні були зняти. Даний факт порушує права позивача на розпорядження майном, яке належить їй на праві приватної власності. Станом на 09.08.2018 згідно пошукових даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 на виконанні не перебувають та рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялась судом належним чином.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу в його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду, проти позову не заперечує, тому на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фастівською міською Радою народних депутатів від 26 листопада 1993 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 та Дерев»янченко ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою б/н від 19.07.2002 Фастівською державною виконавчою службою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3, ? частина якої належала Дерев»янченко ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до Свідоцтва від 01 квітня 2003 року виданого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4В.(а.с.5) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Фастівським МБТІ 24.04.2003 ОСОБА_1 належить право власності на майно, яке складається з ? частини квартири в АДРЕСА_4, яке придбано нею з прилюдних торгів, що раніше належало Дерев»янченку ОСОБА_3 (а.с.6).

При зверненні позивача ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з питання зняття арешту з нерухомого майна, листом від 09.08.2018 за №15.28-38/17992 їй повідомлено, що згідно отриманих пошукових даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі документи за якими боржником являється ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають (а.с.10).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 237, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна, а саме з квартири АДРЕСА_5, що належить ОСОБА_1, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Фастівського міського управління юстиції б/н від 19.07.2002

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська