05.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/7889/18
Провадження № 4с/205/25/18
УХВАЛА
05 грудня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі :
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Сербена О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник 31 жовтня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною скаргою.
Посилаючись на викладені обставини скарги заявник просить суд визнати протиправною і скасувати постанову про опис та арешт май на боржника, винесену 11.10.2018 року держаним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3, у виконавчому провадженні ВП №55643997.
Суд рекомендованим листом із повідомленням направляв запит до Голосіївського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про надання матеріалів виконавчого провадження № 55643997.
Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України.
Заявник в особі свого представника адвоката ОСОБА_5, до суду надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку із зайнятістю.
Представник Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не зявився. Про причини неявки свого представника не повідомив.
Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився. Про причини неявки не повідомив.
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження ВП №55643997 із примусового виконання виконавчого листа №205/2763/16-ц виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 493 953,33 грн.; виконавчого листа №2/205/477/16-ц виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 612 533,00 грн.
Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві виявлено та накладено арешт на майно, що належить боржнику, до складу якого входить квартира АДРЕСА_1.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Згідно із ч.2,5 ст.. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Отже, суд приходить висновку, що доводи заявника щодо неправомірності дій державного виконавця та протиправності постанови державного виконавця є безпідставними та взагалі не знаходять свого підтвердження.
Згідно ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч.2 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, надані докази та обґрунтування, приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та в рамках чинного законодавства, у свою чергу заявник не надав достатніх та належних доказів у підтвердження своїх доводів та обґрунтувань.
На підставі вищевикладеного та керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ст.ст. 1, 3, 5, 11, 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 450-452 ЦПК України, суд, -
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 03 січня 2019 року.

Суддя В.С. Шавула